КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 381/4045/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5935/2023
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулова Н.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.
У Х В А Л А

13 квітня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Семенюк Т.А.

Суддів - Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання права власності в порядку спадкування та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С ТА Н О В И В :

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2022 року позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ в Київській області про визнання права власності в порядку спадкування та зобов`язання вчинити певні дії, залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, 30 січня 2023 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, вважаючи, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом порушено норми процесуального та матеріального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Також, скаржник просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2022 року, вказуючи, що повний текст отримано 12 січня 2023 року.

Відповідно до вимог статті 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 грудня 2022 року ухвалено оскаржуване рішення, 30 грудня 2022 року оприлюднено в ЄДРСР, 12 січня 2023 року представник апелянта отримала копію рішення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с. 271), апеляційну скаргу подано 30 січня 2023 року.

Дослідивши матеріали справи, які не містять доказів, що спростовували посилання скаржника щодо доводів викладених у апеляційній скарзі, як на підставу поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.

Проте, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду з огляду на ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Згідно пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України, до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В апеляційній скарзі представник апелянта просила відстрочити сплату судового збору, у зв`язку із тим, що позивач наразі перебуває за кордоном, та передати гроші на сплату судового збору у неї немає можливості.

Такі доводи апеляційний суд не приймає, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше ніж як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

У постанові Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 367/862/19 вказано, що: «відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, а також звільнення від його сплати або зменшення його розміру з підстав, передбачених статтею 8 Закону, є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо). Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а право суду на власний розсуд звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір)».

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:

а) військовослужбовці;б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями ст.12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Згідно до вимог Закону України «Про судовий збір» та ЦПК України єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення або зменшення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

Тобто даними нормами законодавства визначена виключна підстава для відстрочення, розстрочення, звільнення або зменшення сплати судового збору.

При вирішенні питання про відстрочення або зменшення розміру сплати судового збору, майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Таким чином законом визначено вичерпні підстави для відстрочення сплати судового збору.

З врахуванням вищевказаного наразі відсутні підстави для відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Тому клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Варто зазначити, що відмова у задоволенні клопотання про відстроченнясплати судового збору за подання апеляційної скарги не може вважатися обмеженням доступу до суду у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить - 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

З урахуванням викладеного, скаржнику необхідно сплатити судовий збір в сумі: 908 * 150% = 1 362 грн. на реквізити: (отримувач коштів ГУК у м. Києві/ Солом`янський р-н./ 22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: (МФО) 899998; рахунок отримувача: UA0026010).

За таких обставин, скаржнику необхідно подати до Київського апеляційного суду документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі на рахунок апеляційного суду за вищезазначеними реквізитами або документи, які підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2022 року.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 грудня 2022 року - залишити без руху.

Надати строк протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали для подання документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали щодо сплати судового збору апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді