Справа № 729/676/23
У Х В А Л А

14 червня 2023 р. Суддя Бобровицького районного суду Чернігівської області В.О. Кузюра розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визначити місце проживання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним.

Подана позивачем заява містить недоліки на які суд звернув увагу та надав час для їх виправлення .

До суду надійшла заява в якій зазначено , що жодним нормативним актом не передбачено надання тих документів на які звертає увагу суд і не встановлений такий перелік рішеннями Верховного Суду і що суд не може втручатися в в право позивача самостійно обгрунтовувати свої позовні вимоги та надавати докази.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути обгрунтованим та законним .Крім того спір повинен бути вирішений в строки , визначені ЦПК УКраїни.

Згідно ч.6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Дійсно безпосередньо в нормах права не міститься вказівка щодо переліку документів, які повинні надаватися до суду , проте в постановах Верховного Суду надається тлумачення норм права , які підлягають застосуванню при розгляді справ даної категорії , так в постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 КЦС ВС зазначив, що при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема щодо обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини і висновку органу опіки та піклування.

В постанові від 20.01.2022 року у справі № 761/43925/19 , провадження № 61-18644св21 Верховний суд вказав , що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина четверта та п`ята статті 19 СК України).

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок за постановленням якого повинен звернутися позивач, а не суд.

Як зазначено у постанові Першої судової Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду по справі № 487/2001/19-ц, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, якщо батьки проживають окремо , то і відповідно залучаються органи опіки та піклування за місцем проживання кожного з батьків , які надають висновки щодо обстеження умов проживання кожного з батьків, їх характеристик та визначення місця проживання дитини.

Позивачем не усунуті недоліки , не надано висновку органу опіки та піклування Носівської міської ради .

Із поданих матеріалів справи взагалі не вбачається причина звернення до суду з вказаним позовом , оскільки дитина зареєстрована та як зазначено в заяві по справі фактично проживає з батьком перешкод в спілкуванні дитини як з батьком , так і з матір"ю не існує , тому постає питання де спір та порушення права позивача , оскільки ст. 4 ЦПК УКраїни передбачено право особи на звернення до суду в разі порушення її прав чи законних інтересів.

Отже враховуючи вищезазначене позивач не виправив недоліки , а тому заява підлягає поверненню .

Як ухвала про залишення, так і ухвала про повернення не є перешкодою в доступі до правосуддя , оскільки в разі усунення недоліків позовної заяви позивач не позбавлений повторно звернутися до суду.

На підставі вищезазначеного та керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України ,

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини вважати неподаною та повернути позивачу разом з додатками.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п"ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя :