Справа № 752/4700/23
Провадження № 2-о/752/446/23
РІШЕННЯ

Іменем України

11.04.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

у березні 2023 року заявник ОСОБА_1 через свого представника адвоката Лець Ю.В. звернулась до суду із заявою, в якій просила суд встановити факт належності їй трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник, досягнувши пенсійного віку, звернулась до Первомайського об`єднаного управління пенсійного фонду України для призначення пенсії, та рішенням № 49 від 10.08.2018 року заявниці було призначено пенсію в розмірі 2152,72 грн. Заявник змінила місце проживання та її пенсійна справа була передана до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві. Заявник в лютому 2020 року з`ясувала, що трудовий стаж за період із 1978 р по 1984 р. не було враховано для призначення пенсії, оскільки, в трудовій книжці із 21.08.1979 р. по 17.05.1984 р. не збігається назва організації, а тому за вказаний період не було враховано відповідний трудовий стаж. Не погоджуючись із відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, заявник звернулась із відповідною заявою про перерахунок пенсії, однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 22.03.2021 року № 49, в розгляді заяви заявниці було відмовлено, в т.ч. із посиланням на те, що в трудовій книжці, яка була надана заявницею та її паспортом наявні розбіжності в написанні прізвища. Встановлення факту приналежності трудової книжки необхідно заявниці для належної реалізації своїх пенсійних прав, а тому заявник вимушена звернутись до суду із даною заявою.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.03.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено судове засідання.

Представник заявника в судове засідання не з`явилась. Суду подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила вимоги заяви задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на заяву та/або заперечення до суду не надходили.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України).

Частиною 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України

передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта.

05.08.1978 року головою колхозу «Дружба» Вільшанського району Кіровоградської області було видано трудову книжку НОМЕР_2 на ім`я « ОСОБА_1 (перекреслено) ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, 22.05.1984 року Первомайським міським управлінням торгівлі було видано трудову книжку НОМЕР_3 на ім`я « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із копії зазначеної трудової книжки вбачається, що прізвище « ОСОБА_1 » було змінено на прізвище « ОСОБА_1 » на підставі паспорта НОМЕР_4 , виданого 01.09.1999 р.

Рішенням Первомайського об`єднаного управління пенсійного фонду України № 49 від 10.08.2018 року, заявниці було призначено пенсію.

24.12.2019 року, в зв`язку із переїздом заявниці, пенсійну справу № № 49 щодо ОСОБА_1 було надіслано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

В лютому 2020 року заявниця звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із проханням надати роз`яснення в зв`язку з чим їй не було враховано стаж із 21.08.19798 р. по 17.05.1984 р.

В березні 2020 року заявниці було повідомлено про неможливість врахування стажу за вказаний період, оскільки, в записі про прийняття і в записі про звільнення не збігається назва організації, тобто на печатці про звільнення зазначена інша організація, в зв`язку з чим заявниці запропоновано надати необхідні документи на підтвердження зазначеного періоду роботи.

Крім того, в березні 2021 року на заяву заявниці про зарахування стажу за період роботи із 21.08.1979 р. по 21.08.1984 р., Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що із наданої копії трудової книжки № НОМЕР_1 вбачається, що на титульній сторінці зазначено прізвище російською мовою - ОСОБА_1 , а на другій сторінці паспорту заявниці зазначено прізвище російською мовою - ОСОБА_1 . З огляду на наведене застосувати до розрахунку пенсії періоди трудової діяльності зазначені в даному документів немає законних підстав.

Заявник вказує, що наявні в трудовій книжці розбіжності в написанні її прізвища, з даними, які зазначені в її паспорті на даний час, позбавляють її конституційного права на належний розрахунок трудового стажу та отримання, відповідно, пенсії в належному розмірі, у зв`язку з чим заявник вимушена звернутись до суду із даною заявою.

Перевіряючи обґрунтованість вимог заяви, суд приймає до уваги те, що згідно із ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючих документів які, необхідні заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту.

У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності заявнику трудової книжки серії НОМЕР_5 , дата заповнення 15.05.1982 р.

Як вбачається з викладеного, згідно із законом встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу заявниці оформити право на пенсію, яку вона не може отримати у зв`язку з існуванням розбіжностей у написанні по батькові заявника.

Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/257-n від 28.02.2023 року, було встановлено, що запис прізвища ОСОБА_1 та російські записи ОСОБА_1 і ОСОБА_1 у документах, наданих громадянкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на експертизу, є ідентичними.

Суд вважає, що стороною заявника доведені ті обставини, що особа « ОСОБА_1 », на ім`я якої було видано трудову книжку НОМЕР_2 та заявник ОСОБА_1 є одна і та ж особа, та вказаний документ, поза розумним сумнівом, належить заявнику.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшли своє об`єктивне підтвердження обгрунтування заяви щодо належності документу заявнику, та наявні розбіжності в написанні прізвища в трудовій книжці та паспорті перешкоджають належним чином заявнику реалізувати свої права в сфері пенсійного забезпечення, а тому суд вважає, що заява є обґрунтованою, законною та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, та керуючись ст. ст. 263-265, 293, 294, 315, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт того, що трудова книжка НОМЕР_2 , заповнена 05.08.1978 року, - належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянці України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Чередніченко