справа № 570/4308/22
провадження № 2/570/299/2023
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 березня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Левченко К.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

її представника ОСОБА_3 ,

психолога ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання Новоселецької М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерствпа юстиції про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на користь іншого з батьків,

в с т а н о в и в:

покликаючись на проживання дитини з батьком та перебування на його повному забезпеченні, представник позивача адвокат Роман Оспанов у поданій до суду 08 листопада 2022 року позовній заяві просить

- припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_5 , присуджені на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 23 жовтня 2021 року,

- стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в розмірі частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття,

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір.

Учасників справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи.

У поданій до суду заяві начальник третьої особи ОСОБА_6 просить справу слухати у їх відсутність, оскільки розгляд справи не зачіпає інтересів третьої особи.

Враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторін, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність.

В суді позивач позов підтримав повністю і по аналогічних мотивах.

Стверджує, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, донька залишилась проживати разом з матір?ю.

За весь час проживання дитини окремо від нього він підтримував зв?язок зі своєю донькою, приділяв належну увагу вихованню, лікуванню та розвитку дитини, був постійно з нею на зв?язку, допомагав фінансово.

Останнім часом позивач почав помічати неадекватну поведінку своєї колишньої дружини. Зокрема, на прохання провести час з донькою відповідач вимагала купити пральний порошок чи інші миючі засоби, інакше вона дитину не відпустить. Крім того, влітку 2022 року дитина почала скаржитись на те, що мама поводить себе дивно та лякаюче: в неї часто трапляються перепади настрою, вона неадекватно реагує на навколишні події. Ця поведінка стала поштовхом для дитини втекти до батька, взявши з собою лише портфель з необхідними речами. Таку поведінку відповідача підтверджують також і сусіди за місцем її проживання, вказують на те, що вона почала дивно себе поводити, стала агресивною.

Відтак, починаючи з вересня 2022 року їхня спільна донька ОСОБА_5 проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні. З цього часу він перестав сплачувати аліменти на користь дружини, але заплатив заборгованість у більше ніж 20 тис. грн.

Представник позивача, підтримуючи вимоги та аргументацію свого довірителя, стверджує, що на даний час в сім"ї склалася така ситуація, що сторони виконавчого провадження помінялися місцями.

Дитина вибрала проживання з батьком і це відповідає її інтересам. Крім того, що дитина потребує тривалого дороговартісного лікування, їй необхідно купувати продукти харчування, зокрема вітамінізоване для забезпечення й нормального розвитку. 3 урахуванням того, що розміри дитини через її вікове зростання постійно змінюються, доводиться систематично змінювати такий одяг відповідно до пори та сезону року. Значні грошові витрати ідуть на засоби гігієни дитини. 3 метою забезпечення навчання для дитини доводиться купувати канцтовари, підручники, зошити. Окрім того, дитина відвідує гуртки та додаткові заняття, які також доводиться оплачувати батьку.

Хоча на користь матері з батька продовжуються стягуватися аліменти, але фактично дитина знаходиться на його повному утриманні, при цьому матеріальної допомоги доньці мати не надає.

Відповідач на початку судового засіданні позов не визнавала, але встановлені судом обставини підтвердила. В кінці судового слідства визнала позов по суті, також в частині стягнення адвокатських витрат по суті, але стверджує, що таких коштів вона не має, розмір є завеликим.

Стверджує, що з часу проживання дитини з батьком з донькою не бачилася, але телефонувала, з середини серпня 2022 року дитину повністю забезпечує батько, дитячі речі вона дитині спочатку не віддала, оскільки образилася за втечу, а зараз вже і не потрібно, оскільки тато купив доньці неообхідне, а з одягу вона виросла.

Представник відповідача пов"язаний позицією свого довірителя.

Дитина висловила свою позицію в присутності батьків та шкільного психолога ОСОБА_4 про те, що вона бажає продовжувати проживати з батьком, мама з нею не спілкується, матеріально не допомагає.

Суд, заслухавши їх пояснення, показання свідка, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою.

Судом встановлені такі обставини.

Сторони з січня 2019 року по листопад 2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 23 жовтня 2021 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні в Рівненському відділі державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів).

Відповідно до характеристики, наданої Карпилівською гімназією Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, де навчалася ОСОБА_5 , дівчинка є ученицею інклюзивного 7 класу. Дівчинка має проблеми зі здоров?ям, відстає в розвитку від своїх однолітків, має затримку психо-мовного розвитку. Згідно з висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 20.09.2022 дитина має помірні когнітивні розлади внаслідок РОЦН, має вроджену гіперметропію слабкого ступеня, складний астигматизм обох очей, рефрекційну амбліопію слабкого ступеня.

Факт проживання доньки з батьком підтверджується довідкою № 4 від 12.09.2022 ОСББ "Щасливе Макарова-26".

Свідок ОСОБА_7 стверджує, що тривалий час знає сім"ю сторін, ОСОБА_8 часто безпричино кричала на доньку, дитина була залякана, емоційно "затягнута". Після початку проживання доньки з батьком бачить позитивні зміни у дитині.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст.27 цієї Конвенції дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ст.150 цього Кодексу зобов`язує батьків піклуватися про виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття /ст.180 СК України/. Ч.1, 2 ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У п.17 постанови Пленуму ВС від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку сторін, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Ст.1 Закону України "Про прожитковий мінімум" визначає прожитковий мінімум як вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2 833 грн. 00 коп.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини. Аналіз ч.2 ст.181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов?язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї. Таке тлумачення цієї норми міститься також в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N° 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стятнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім?я одержувача аліментів, при цьому обов?язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Враховуючи той факт, що дитина проживає з батьком і він повністю її забезпечує, доцільно припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Сторони не домовилися про сплату аліментів на дитину, що є підставою для стягнення аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у відсотках від заробітку є законною і передбачена ст.183 СК України, яка надає суду право визначити частку заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину.

Положеннями ст.80, 183, 185 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема, утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі; участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо).

При визначенні розміру аліментів враховується як матеріальний стан відповідача, так і матеріальний стан позивача і дитини, стан їх здоров`я, а також те, що ст.182 СК України встановлено мінімальний розмір аліментів на утримання однієї дитини, меншим за який за даних обставин суд призначити аліменти на утримання однієї дитини не може.

За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушене право позивача, за захистом якого спрямоване його звернення до суду, тому дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Щодо порядку і строку виконання рішення, то сторонам повідомляємо наступне.

Відповідно до ч.1 ст.189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів на дитину може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Аналогічна вимога міститься і у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та враховує положення ч.1 ст.142 ЦПК України, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки у поданій до суду заяві позивач наполягав на відшкодуванні судових витрат, суд, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, що полягає у розгляді справи у межах заявлених вимог, стягує з відповідача понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у розмірі 50%, а 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету.

Згідно з положеннями ч.3 ст.7 Закону "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Щодо стягнення понесених витрат на правничу допомогу.

Правничу допомогу у цій справі відповідачу надавало Адвокатське бюро "Кобра" за Договором №27/09 від 27 вересня 2022 року. Відповідно до акту надання послуг гонорар складає 10 000 грн. Зокрема, ознайомлення з матеріалами справи, консультація клієнта, узгодження правової позиції, підготовка та складання документів, подання заяв та клопотань у 7 тис. грн. та участь в судових засіданнях у 3 тис.грн. На підтвердження даних фактів долучено договір про надання правової допомоги б/н №27/09 від 27 вересня 2022 року, розрахунок від 21 січня 2023 року.

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Згідно з ч.3 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні названого клопотання суд приходить до висновку, що обсяг наданих адвокатом послуг з правничої допомоги адвоката у цій справі не є значним, визначений адвокатом розмір витрат на правничу допомогу адвоката не є завищеним та таким, що відповідає складності справи та (або) значенню справи для сторони. Визнання відповідачем позову спростило позивачу розгляд даного спору.

З огляду на викладене, керуючись ст.263-265ЦПК України, суд

у х в а л и в:

задоволити цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерствпа юстиції про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на користь іншого з батьків.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_5 , присуджені на підставі рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 23 жовтня 2021 року.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496 грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 496 грн. 20 коп.сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесенні судові витрати у сумі 5 000 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), місце знаходження: вул.Петра Могили 22Б, м.Рівне.

Повне судове рішення виготовлене 17 березня 2023 року.

Суддя Кушнір Н.В.