печерський районний суд міста києва
Справа № 757/226/23-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Вовк С. В.,

при секретарі судового засідання - Брачун О. О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року Акціонерне товариство «ОТП БАНК» (далі - позивач, АТ «ОТП БАНК») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № від 11 вересня 2021 року у розмірі 43 877, 46 грн., з яких: 43 874, 41 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3,05 грн. - заборгованість за відсотками; а за кредитним договором № _CARD від 11 вересня 2021 року у розмірі 29 256, 82 грн, з яких: 16 457, 14 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 055, 77 грн - заборгованість за відсотками; 5 542, 86 грн. - заборгованість за прострочене тіло кредиту; 5 201, 05 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.09.2021 року між АТ «ОТП БАНК», та відповідачем укладено кредитний договір №, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник отримує його на умовах передбачених цим Договором.

Проте відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов Договору, тобто не виконав зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.

Ухвалою судді від 06 січня 2023 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 06.01.2023 року судом було зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання відповідача щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Як визначено у ч. ч. 1, 2, 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Положення частини першої цієї статті застосовуються також у разі відсутності заяви про зміну номерів телефонів і факсів, адреси електронної пошти, які учасник судового процесу повідомив суду. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Отже, оскільки копія ухвали суду була направлена відповідачу на зазначену в позовній заяві адресу місця реєстрації останнього, проте, конверт повернувся із відміткою поштового відділення "за закінченням встановленого строку зберігання", а відповідач про зміну адреси суд не повідомляв, то суд вважає, що ухвала суду відповідачу вручена.

Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Суд встановив, що 11.09.2021 року між Акціонерним товариством «ОТП БАНК», та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № (далі - Договір), відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник отримує його на умовах передбачених Договором.

Відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору № від 11.09.2021 року графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту з урахуванням вартості всіх супутніх послуг зазначено детально строк кредиту -24 місяців, тобто до 11 вересня 2023 року; загальна вартість кредиту - 52 778, 25 грн; щомісячний платіж позичальника становить 2 200, 00 грн, крім останнього 2 178, 25 грн.

Також, 11 вересня 2021 року, ОСОБА_1 звернувся до АТ «ОТП Банк» з вимогою відкриття карткового рахунку, підписавши особисто Заяву - анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № НОМЕР_1 від 11.09.2021 року та безумовно прийняв пропозицію банку та погодився із тим, що анкета - заява разом із Правилами користування карткою, тарифами, графіком платежів та паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг.

Як визначено у ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту, суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

AT «ОТП Банк» виконало умови кредитного договору № від 11.09.2021 року та умови анкети-заяви № _CARD від 11.09.2021 року.

Проте, ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, у останнього утворилася заборгованість за кредитним договором № від 11.09.2021 року, яка станом на 22.09.2022 року становить 43 877, 46 грн., з яких: з яких: 43 874, 41 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3,05 грн. - заборгованість за відсотками;

Станом на 17.10.2022 року за кредитним договором № _CARD від 11 вересня 2021 року у розмірі 29 256, 82 грн, з яких: 16 457, 14 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 055, 77 грн - заборгованість за відсотками; 5 542, 86 грн. - заборгованість за прострочене тіло кредиту; 5 201, 05 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується довідкою AT «ОТП Банк» від 17.10.2022 року.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У частині 1 ст. 81 ЦПК України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження сплати заборгованості за кредитним договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд з ним погоджується. Будь-яких заперечень чи контррозрахунку відповідач не надав.

За таких обставин, позовні вимоги AT «ОТП Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № від 11.09.2021 року у розмірі 43 887, 46 грн та за анкетою-заявою № _CARD від 11.09.2021 року у розмірі 29 256, 82 грн., що разом становить 73 144,28 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подачу позову до Печерського районного суду м. Києва сплачено судовий збір у розмірі 2 481,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 29.11.2022 року.

Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2 481,00 грн. у відшкодування судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 205, 207, 525, 526, 530, 551, 610, 612, 625, 626, 627, 629, 1049, 1054, 1055 Цивільного кодексу України; ст. ст. 12, 13, 77, 78, 81, 133-142, 263-265, 267, 273, 274-279, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП БАНК» (адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43; ) заборгованість за кредитним договором № від 11.09.2021 року у розмірі 43 887, 46 грн та заборгованість за анкетою-заявою № _CARD від 11.09.2021 року у розмірі 29 256, 82 грн, що разом становить 73 144, 28 грн .

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП БАНК» (адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43; ) судовий збір у розмірі 2 481, 00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва.

Суддя С. В. Вовк