ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3566/23 Справа № 932/8923/20 Суддя у 1-й інстанції - Цитульський В. І. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Максюти Ж.І.,

суддів: Зайцевої С.А., Гапонова А.В,

за участю секретаря Ніколиної А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Дніпровської міської ради на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дніпровської міської ради, третя особа ОСОБА_1 , Дніпровська міська рада про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду та просить змінити спосіб і порядок виконання додаткового рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року по справі №932/8923/20 встановивши наступний: стягнути з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (, місце знаходження м. Дніпро пр. Дмитра Яворницького, 75) шляхом стягнення грошових коштів з єдиного казначейського рахунку на якому консолідуються кошти бюджету Дніпровської міської територіально громади (з єдиного казначейського рахунку Дніпровської міської ради) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7976,13 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що боржник Виконавчий комітет ДМР не має відкритих рахунків в Головному управлінні та в базі даних Єдиного реєстру розпорядників та одержувачів бюджетних коштів не зареєстрований, а отже стягнути грошові кошти з боржника не можливо. Дніпровська міська рада є головним розпорядником доходів місцевого бюджету.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року заяву представника позивача адвоката Гейко В.І. про зміну способу і порядку виконання додаткового рішення задоволено.

Змінено спосіб виконання додаткового рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року по справі №932/8923/20, встановивши наступний порядок: стягнути з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (, місце знаходження м. Дніпро пр. Дмитра Яворницького, 75) шляхом стягнення грошових коштів з єдиного казначейського рахунку на якому консолідуються кошти бюджету Дніпровської міської територіально громади (з єдиного казначейського рахунку Дніпровської міської ради) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7976,13 грн.

Не погодившись з ухвалою суду, виконавчий комітет Дніпровської міської ради звернувся з апеляційною скаргою, яка обґрунтована наступним.

Виконавчий комітет Дніпровської міської ради вважає, що Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська невірно застосовано норми процесуального та матеріального права при постанові оскаржуваної ухвали, а саме під видом заміни способу та порядку виконання рішення замінено сторону (боржника). При цьому судом першої інстанції при ухваленні рішення, яким на виконавчий комітет Дніпровської міської ради покладено виконання майнового зобов`язання Дніпровську міську раду не було залучено до розгляду справи.

До Дніпровського апеляційного суду від представника позивача адвоката Гейко В.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу мотивований тим, що до апеляційної скарги не додано жодного доказу того, що міський голова, який очолює виконавчий комітет та є розпорядником коштів місцевого бюджету, вживав заходи щодо добровільного виконання рішення суду, а навпаки подав апеляційну скаргу з метою перешкоджання інституту виконання судових рішень. Крім цього, Відповідач зазначає, що Дніпровська міська рада не мала можливості приймати участь у справі та отримувати відповідні рішення суду. Проте такі доводи Відповідача безпідставні, оскільки керівником виконавчого комітету та керівником міської ради є одна й та ж особа.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року стягнуто з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (, місце знаходження м. Дніпро пр. Дмитра Яворницького, 75) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7976,13 грн.

На виконання додаткового рішення суду був виданий виконавчий лист. Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили 14.12.2021 року.

Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області повернуло виконавчий лист без виконання з супровідним листом №04-1010/1877 від 07.02.2022 з підстав відсутності у боржника ВК ДМР відкритих рахунків.

Вказані обставини стали підставою для подання ОСОБА_1 заяви про зміну способу і порядку виконання додаткового рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 листопада 2021 року по справі №932/8923/20 встановивши наступний: стягнути з Виконавчого комітету Дніпровської міської ради (, місце знаходження м. Дніпро пр. Дмитра Яворницького, 75) шляхом стягнення грошових коштів з єдиного казначейського рахунку на якому консолідуються кошти бюджету Дніпровської міської територіально громади (з єдиного казначейського рахунку Дніпровської міської ради) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7976,13 грн.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів.

Отже, Дніпровська міська рада є головним розпорядником доходів місцевого бюджету.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За приписами ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про виконавче провадження, Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Порядок виконання рішення суду врегульовано як у відповідній главі ЦПК України, так і у Законі України "Про виконавче провадження".

Так згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений. При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України в постановах від 25 листопада 2015 року (справа №6-1829цс15) та від 16 грудня 2015 року (справа №6-2427цс15).

При зміні способу виконання рішення суду фактично здійснюється заміна одного заходу примусового виконання іншим. Під час вирішення питання про зміну способу виконання суд з`ясовує обставини, що свідчать про цілковиту неможливість виконання судового рішення. При цьому, ключовим питанням є те, що під час зміни способу та порядку виконання рішення, суд не може змінювати саме рішення по суті.

Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органи місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією, цим та іншими законами.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Крім того, згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Згідно листа Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області у боржника ВК ДМР відкриті рахунки відсутні.

Враховуючи положення ст. 22 Бюджетного Кодексу, міська рада та її виконавчий комітет є взаємопов`язаними органами, незважаючи навіть на те, що зареєстровані як різні юридичні особи та мають самостійні права та обов`язки, компетенцію та повноваження, передбачені Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а тому відповідають за зобов`язаннями один одного.

Враховуючи викладені норми права та те, що іншого порядку відновлення порушеного права стягувача немає, суд дійшов обґрунтованого висновку, що Дніпровська міська рада, як головний розпорядник коштів місцевого бюджету, має відповідати за зобов`язаннями виконавчого комітету.

Вищенаведене свідчить про те, що твердження в апеляційній скарзі, що саме під видом заміни способу та порядку виконання рішення замінено сторону (боржника) у виконавчому проваджені, та при ухваленні судом першої інстанції рішення, яким на виконавчий комітет Дніпровської міської ради покладено виконання майнового зобов`язання Дніпровської міської ради, яку не було залучено до розгляду справи, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими

Окрім того, виконавчий комітет Дніпровської міської ради в апеляційній скарзі не навів вагомого обґрунтування, яким чином зміна способу і порядку виконання рішення суду порушує його права як боржника виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Передбачених ст.376 ЦПК України порушень норм матеріального чи процесуального права, які б могли призвести до скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване додаткове рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати, понесені в зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Дніпровської міської ради зашити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: С.А. Зайцева

А.В. Гапонов