У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2023 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім"ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з батьком.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . Фактичним місцем проживання відповідача, як внутрішньо переміщеної особи, зазначена адреса: АДРЕСА_2 .

Згідно відповіді Управління соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 07.09.2023 № 36-1710, відповідачка ОСОБА_2 , як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, в Управлінні соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на обліку, як внутрішньо переміщена особа не перебуває.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду, якщо особа - переселенець зареєструвалася на новому місці як внутрішньо переміщена особа, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування. Але якщо такої довідки у переселенця немає, тобто особа з тих чи інших причин не зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа, але все ж хоче подати позов у суд, то, на жаль, у такому випадку позов у найближчий суд особа подати не зможе. В такому випадку (і у випадку неможливості подати позов по місцю постійного проживання) переселенці повинні подавати позови в ті суди, яким була визначена територіальна підсудність судів, які залишаються в зоні бойових дій чи в окупації.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

З положень ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Отже, судом встановлена, що відповідачка ОСОБА_2 не зареєстрована в Деснянському районі м. Києва, а отже справа є не підсудною Деснянському районному суду міста Києва, а тому справа підлягає передачі на розгляд за місцем реєстрації відповідачки до Сєвєродонецького міського суду Луганської області.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 06.03.2022 № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Сєвєродонецького міського суду Луганської області на Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Стаття 32 ЦПК України, передбачає, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона підсудна.

Враховуючи те, що позов виник з приводу визначення місця проживання дитини з батьком, а відповідач по справі зареєстрована поза межами територіальної юрисдикції (підсудності) Деснянського районного суду м. Києва, справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батькомпідлягає передачі на розгляд Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської областізадля дотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності).

На підставі викладеного, керуючись статтями 27, 31-32, 260 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком передати за підсудністю на розгляд Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала складена та підписана 11.09.2023.

Суддя В.В. Бабко