Справа № 454/4343/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши в підготовчому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Шахта "Надія" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні-,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача, ПАТ "Шахта "Надія" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Свої вимоги мотивує наступним.

З 05 листопада 2012 року ОСОБА_1 (далі - Позивач) працював у Державному відкритому акціонерному товаристві «Шахта «Надія» (далі - Відповідач). 15 червня 2015 року був переведений підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем під землею відповідно до записки від 15.06.2015 року.

Як вбачається з відомостей ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань була проведена державна реєстрація змін до установчих документів Відповідача від 03.01.2020 № 9000517, в тому числі, зміна повного найменування товариства, а саме: Приватне акціонерне товариство «Шахта «Надія».

Однак у зв`язку із заборгованістю Відповідача перед Позивачем по виплаті заробітної плати 30.06.2020 згідно з Наказом № 127-к від 30.06.2020 останній мусив звільнитись за угодою сторін.

Позивач неодноразово звертався до керівника ПрАТ «Шахта «Надія» з проханням виплатити йому нараховану заробітну плату станом на день його звільнення, а також середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

22 жовтня 2020 року Відповідачем було виплачено заборговану заробітну плату у повному обсязі. Проте Відповідач відмовляється виплачувати середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в порядку досудового врегулювання спору чим систематично порушує конституційні права Позивача на одержання винагороди за працю.

30 жовтня 2020 року на ім`я керівника ПАТ «Шахта «Надія» було надіслано адвокатський запит з проханням повідомити розмір середньоденної заробітної плати за останні два місяці, що передували місяцю звільнення працівника ОСОБА_1 . Однак відповіді на даний запит так і не було отримано.

Період затримки розрахунку при звільненні Позивача з 01.07.2020 по 22.10.2020 становить 80 робочих днів, а тому з Відповідача на користь ОСОБА_2 підлягає до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний період.

Позивач в судове засідання не прибув.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву в якій просить зменшити суму згідно розрахунку щодо затримки заробітньої плати.

В той же час, позивач та представник відповідач завчасно, неодноразово, були повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується матеріалами справи. З огляду на зазначене, у відповідача було достатньо часу для підготовки для участі у справі.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Згідно витягу з трудової книжки НОМЕР_1 від 20.06.2012 року вбачається, що позивач перебував у трудових відносинах з ПрАТ "Шахта "Надія" з 05.11.2012 р. до 30.06.2020 згідно з Наказом № 127-к від 30.06.2020 останній мусив звільнитись за угодою сторін.

Позивач неодноразово звертався до керівника ПрАТ «Шахта «Надія» з проханням виплатити йому нараховану заробітну плату станом на день його звільнення.

Згідно довідки ( розрахункового листа) за квітень 2020р. вбачається, що після звільнення позивача відповідач не здійснив повного розрахунку належних йому сум заробітної плати, розмір якої на даний час складає 30 741 грн.61 коп.

Згідно з ч.1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, а нормами ст. 46 Конституції України передбачено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення безробіття з незалежних від них обставин.

Відповідно до ч.5 ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Натомість, як визнається сторонами у ОСОБА_1 була заборгованість з виплати заробітної плати , станом на 20.07.2021р. борг по заробітній платі не погашено.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму .

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлює стаття 117 КЗпП України. Так, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Отже, у разі невиплати з вини роботодавця власника або уповноваженого ним органу (підприємства, установи, організації) належних звільненому працівникові сум у терміни, зазначені у статті 116 КЗпП України, стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні до дня фактичного такого розрахунку включно є спеціальним заходом відповідальності роботодавця. Такий захід спрямований на захист прав звільнених працівників на отримання у передбачений законом строк усіх виплат, на отримання яких працівники мають право, зокрема згідно з умовами трудового договору, та відповідно до законодавчих гарантій.

Виходячи з вказаних норм закону, виплата належних позивачу сум мала бути здійснена відповідачем саме в день його звільнення.

Таким чином, відповідачем порушені трудові права позивача щодо невиплати належних йому при звільненні сум, а тому вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є підставною.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таке ж роз`яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу.

При обчисленні середнього заробітку слід керуватися ст.27 Закону України «Про оплату праці» та п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно з якими середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому, відповідно до п.5 розд.IV порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з абз.1 п.8 розді.IV порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень порядку.

Такий розрахунок відповідає змісту зазначених вище норм права та практиці їх застосування, зокрема, Постанові Верховного Суду України від 01.03.2017р. у справі №635/2084/16-ц та Постанові Верховного Суду від 02.08.2019р. у справі №755/17855/16-ц.

Виходячи з аналізу зазначених норм, для визначення середнього заробітку за час затримки розрахунку слід враховувати кількість робочих днів затримки.

Суд погоджується із наданим стороною позивача розрахунком від 20.07.2021 року, ним було відпрацьовано 80 днів та середньоденна заробітна плата становить 1286,05 грн.

Період затримки розрахунку при звільненні становив 80 робочих днів (з липня 2020 р. по жовтень 2020 року).

Таким чином, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача становить: 1286,05грн. х 80 робочих дні = 102884 грн.

Таким чином, з ПрАТ «Шахта «Надія» слід стягнути в користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 102 884 грн.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України.

Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

В Постанові від 26.06.2019р. у справі №761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором.

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника.

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Так, позивач, будучи звільненим 30.06.2020 р., звернувся до суду 30.12.2020р.

Позивач довів, що неодноразово звертався на момент звільнення до відповідача з вимогою про виплату заборгованості по заробітній платі, та надання розрахунку сум коштів, що належать йому при звільненні враховуючи заробітну плату за фактично відпрацьований час до звільнення, компенсацію при звільненні за всі невикористані дні відпустки та розмір середнього заробітку.

Тому позивач був вимушений реалізувати своє право лише звернувшись з позовом до суду.

При цьому, визначальним для доведення позову є такі юридично значимі обставини: невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Обставини дотримання трудового законодавства при звільненні працівника в силу ст. ст.12,81 ЦПК України та норм КЗпП України має довести саме роботодавець.

В цьому контексті, також необхідно мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець, стороною у трудових правовідносинах.

Враховуючи наведене, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку, оскільки не провів з працівником розрахунку в день звільнення.

За таких підстав, з врахуванням також, довготривалого періоду затримки виплат, близько двох років, розміру заборгованості по заробітній платі за два місяці, та з врахуванням загального боргу підприємства по заробітній платі , суд визнає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам даної справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат у сумі 102884,0 грн.

Питання щодо розподілу судових витрат слід вирішити у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265,280,282 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити.

Стягнути з ПрАт "Шахта "Надія" с. Сілець Сокальського району ЛЬвівської області , в користь гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_2 ), жителя АДРЕСА_1 , середній заробіток за час затримки розрахунку призвільненні з роботи в сумі 102 884,00 ( Сто дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири гривень 00 коп.) гривень.

Стягнути з ПрАТ "Шахта "Надія" с. Сілець Сокальського району ЛЬвівської області , в користь держави судовий збір в сумі 188 гривень 84 копійки.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Сокальський районний суд в 30-денний строк з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Головуючий: О. А. Веремчук