Справа № 212/1679/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Козлова Д. О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2023 року представник позивача, адвокат Кадук В. В., звернулась до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що 16 червня 2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, який 4 лютого 2022 року було розірвано рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу. Від шлюбу сторони по справі мають двох синів, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 3 травня 2022 року по справі № 212/1631/22 було стягнуто щомісячно з позивача на користь відповідачки аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів на утримання неповнолітніх синів сторін до досягнення дітьми повноліття. Виконавчий лист від 12.05.2022 по даній справі був пред`явлений відповідачем до виконання 16.08.2022 року, внаслідок чого постановою від 18.08.2022 року було відкрито виконавче провадження № 69665824 з примусового стягнення щомісячно аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів позивача на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , починаючи стягнення з 11 березня 2022 року. Постановою від 30.08.2022 року (оригінал в матеріалах ВП №69665824) було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Постанова була направлена на виконання до ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД». Натомість, починаючи з 10 листопада 2022 року по теперішній час син сторін, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом із батьком, ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 . Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК неповнолітній ОСОБА_3 обрав собі місце проживання разом із батьком. Однак, відповідач з листопада 2022 року по січень 2023 року отримувала аліменти на утримання сина сторін, ОСОБА_5 , який фактично у цей період проживав та проживає разом із батьком. Додавав, що за постановою державного виконавця Покровського ВДВС м. Кривий Ріг від 27.02.2023 року по ВП №69665824 виконавчий документ про стягнення аліментів був повернутий стягувачу за заявою ОСОБА_2 про повернення без виконання виконавчого листа. Однак, рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 3 травня 2022 року по справі №212/1631/22 досі є чинним та підлягатиме виконанню. Таким чином просив суд звільнити позивача від сплати аліментів на утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 10 листопада 2022 року по теперішній час в розмірі 1/6 частки всіх видів доходу, що стягуються за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 3 травня 2022 року по справі №212/1631/22, бо з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частки від доходів позивача на утримання двох дітей, тобто на кожну дитину по 1/6 частки, а інший син сторін, ОСОБА_6 , залишається проживати разом із матір`ю. При цьому враховуючи те, що син сторін, ОСОБА_5 , на теперішній час проживає разом із батьком, а матір дитини аліментів на утримання такого сина не сплачує, то позивач також просив суд стягнути аліменти з відповідачки на його користь на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , до досягнення ним повноліття в розмірі 1/6 частки від доходу відповідачки,починаючи стягнення з 10.03.2023 року до досягнення дитиною повноліття. Також просив суд стягнути понесені ним судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 5368 грн.

Ухвалою суду від 17 березня 2023 року при відкритті провадження у справі було визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ані позивач, ані представник позивача не заперечували проти проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Відповідачка, будучи повідомленою про наявність у провадженні суду позову ОСОБА_1 до неї про звільнення від сплати аліментів та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, не скористалась своїм правом на подання відзиву на позов.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом було встановлено, що за рішенням від 4 лютого 2022 року Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , укладений між ними 16 червня 2007 року (актовий запис № 377), було розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 24 липня 2007 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис № 826 від 24 липня 2007 року, вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якого зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Також за свідоцтвом про народження, виданим 7 лютого 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 155 від 7 лютого 2012 року, вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якого зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно із рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 3 травня 2022 року, яке набуло чинності 6 червня 2022 року, вбачається, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання синів, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до повноліття дітей в розмірі 1/3 частки від доходів.

Відповідно до постанови державного виконавця від 18 серпня 2022 року на підставі заяви стягувача було відкрито виконавче провадження № 69665824 про примусове виконання рішення суду від 3 травня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання спільних синів, в рамках якого постановою виконавця від 30 серпня 2022 року було звернуто стягнення на заробітну плату позивача.

За довідкою від 24 січня 2023 року ТОВ «Промспецбуд» вбачається, що з 01.09.2022 по 31.12.2022 з ОСОБА_1 утримувалися аліменти в розмірі 50% згідно виконавчого провадження №69665824 від 30.08.2022 р. на синів, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_2 .

Суд також встановив, що на підставі заяви від 27 лютого 2023 року ОСОБА_2 вбачається, що остання просила державного виконавця повернути без виконання виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду від 3 травня 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей підтверджуючи, що борг зі сплати аліментів у боржника відсутній.

Так відповідно до постанови державного виконавця від 27 лютого 2023 року було виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання спільних синів в розмірі 1/3 частки за заявою стягувача повернуто ОСОБА_2 .

Згідно із актом від 2 лютого 2023 року головою ОСББ за свідченнями свідків було встановлено, що з 10 листопада 2022 року по теперішній час у квартирі по АДРЕСА_1 фактично проживають ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_8 , а також із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Належність на праві власності ОСОБА_9 квартири по АДРЕСА_1 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Можливість звільнення особи від сплати аліментів у випадку зміни її матеріального або сімейного стану, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, передбачена ст. 273 СК України.

Суд встановив, що з 10 листопада 2022 року неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає постійно із батьком по АДРЕСА_1 , тобто перебуває фактично на його утриманні, що підтверджується фактом повернення за заявою відповідачки останній виконавчого листа про стягнення на її користь аліментів на утримання спільних синів для сторін.

Також суд зазначає, що за ч. 2 ст. 29 Цивільного кодексу фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Таким чином суд дійшов висновку, що з часу ухвалення судового рішення про стягнення аліментів змінились обставини, оскільки спільний для сторін неповнолітній син, ОСОБА_5 , став постійно проживати разом із батьком, тому сукупність вказаних обставин дає право на звільнення позивача від сплати аліментів на користь відповідачки, з якою така дитина фактично не проживає.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 25 червня 2018 року по справі № 753/23672/16-ц.

При цьому суд зауважує, що на підставі п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" в новому розмірі аліменти повинні сплачуватись саме з дня набрання законної сили рішенням про зменшення розміру аліментів.

Враховуючи якнайкращі інтереси дитини, суд зазначає, що у даному випадку звільнення від сплати аліментів за рішенням суду позивача можливе з часу набуття чинності рішення суду про це.

Також суд звертає увагу на те, що за ч. 2 ст. 183 СК якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Отже, зважаючи на викладене вмотивування, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині підлягають задоволенню шляхом звільнення позивача від сплати аліментів у розмірі 1/6 частки від його доходів на користь ОСОБА_2 на утримання спільного сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стягуються за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 3 травня 2022 року по справі № 212/1631/22.

Суд також зазначає, що за змістом ст. 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини кожна дитина має право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

На підставі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

За п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За таких фактичних обставин, встановлених у справі, виходячи з наведених норм права, суд дійшов переконання, що відповідачка зобов`язана також утримувати до досягнення її сином, ОСОБА_5 , повноліття, який фактично перебуває на утриманні позивача.

Таким чином ОСОБА_2 , маючи працездатний вік, з урахуванням конкретних обставин справи, враховуючи відсутність її відзиву на позов, керуючись принципом справедливості та розумності, зважаючи на загально визнаний розмір аліментів, що стягуються на одну дитину за наявності двох дітей у сторін по справі за п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК та ч. 5 ст. 183 СК, тобто по 1/6 частки на кожну дитину, то суд вважає можливим стягнути з відповідачки аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_5 , в розмірі 1/6 частки від всіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за ч. 3 ст. 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом ст. 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із ст. 141 ЦПК розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.

Суд встановив, що понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 5368 грн. підтверджується договором від 23.05.2022 р. про надання правничої допомоги адвокатом Кадук В. В., де визначено розмір витрат на правничу допомогу за годину роботи в залежності від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ордером адвоката та свідоцтвом про зайняття адвокатською діяльністю, актом приймання-передачі виконаних робіт з деталізацією витраченого часу та вартості наданих послуг, а також квитанцією від 3 березня 2023 р. про оплату таких послуг адвоката в сумі 5368 грн.

Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також були дотримані критерії розумності їх вартості.

Враховуючи викладене, витрати позивача на професійну правничу допомогу у сумі 5368 грн. підлягають стягненню в повному обсязі з відповідачки на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК, враховуючи задоволення заявлених позовних вимог, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню й витрати останнього з оплати судового збору в розмірі 1073,60 грн., сплачені позивачем при зверненні до суду із таким позовом.

За ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн., від сплати якого позивача звільнено за законом щодо вимог про стягнення на його користь аліментів.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються за рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 3 травня 2022 року по справі № 212/1631/22.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/6 частки від усіх видів доходів щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 березня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 1073,60 грн. та витрати з оплати правничої допомоги в сумі 5368 грн., а загалом судові витрати в розмірі 6441,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 17 квітня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Д. О. Козлов