ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/270/22 Номер провадження 22-ц/814/2361/23Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М. М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

при секретарі Сальній Н.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гавриша Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника - адвоката Борзовця Олександра Володимировича на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2022 року, ухвалене у складі головуючого судді Оксенюк М.М., повний текст судового рішення виготовлено 03 листопада 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Козельщинської громади в особі Козельщинської селищної ради та Кременчуцької районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання права на земельну частку (пай),-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Козельщинської громади в особі Козельщинської селищної ради та Кременчуцької районної державної адміністрації про визнання права на земельну ділянку (пай), в якому просить включити його до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) спілки селян «Перемога» на території Хорішківської сільської ради Козельщинського району (нині Кременчуцького району) Полтавської області; визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 3,39 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель запасу, яка розташована на території колишньої Хорішківської сільської ради, що входить до складу Козельщинської територіальної громади; судові витрати покласти солідарно на відповідачів.

Позов мотивовано тим, що позивач являвся учасником спілки селян «Перемога» Козельщинського району, що розташовувалася на території Хорішківської сільської ради. У колективну власність спілці селян «Перемога» було надано землі, які підлягали розпаюванню. Під час роботи позивача у зазначеній спілці йому не було виділено земельну ділянку, сертифікат також не видавався. Державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ № 000961 від 28.12.1995 видавався спілці селян «Перемога» під час його членства у спілці селян.

На його заяви до Козельщинської селищної ради про отримання земельної ділянки у власність та на заяву до Кременчуцької районної державної адміністрації про видачу сертифікату про право на земельну частку (пай) відповіді не отримав.

Зазначав, що невнесення особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність, до списку, що додається до Державного акту, не може позбавити таку особу її права на земельну частку пай.

Маючи запис у трудовій книжці, що підтверджує факт перебування у трудових відносинах зі спілкою селян, на його думку, він мав право на отримання земельної частки (паю). Оскільки на час видачі та реєстрації Державного акту позивач був членом господарства, то вважав, що набув право на земельну частку (пай) у колективній власності на землю. Однак за отриманням сертифіката не звертався. Так як вважає, що законодавством не встановлено строку, протягом якого потрібно отримати сертифікат на земельну частку (пай), для оформлення права на належну земельну частку (пай) звернувся у 2022 році із заявою про надання земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та із заявою про видачу сертифікату.

Стверджував, що наразі він позбавлений можливості реалізувати своє законне право через недотримання усіх формальних процедур, а винна поведінка з його боку, яка б давала підстави для позбавлення його законного майнового права, відсутня.

При нормативному обґрунтуванні позову посилався на ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), п. 2, 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95, «Практику розгляду судами земельних спорів» Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 01.09.2003, ст. 25 Земельного кодексу України, п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Перший протокол до Конвенції та протоколи 2, 4, 7 та 11 Конвенції, що є частиною національного законодавства України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2022 рокуу задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Козельщинської громади в особі Козельщинської селищної ради та Кременчуцької районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області про включення ОСОБА_1 до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) спілки селян «Перемога», на території Хорішківської сільської ради Козельщинського району (нині Кременчуцького району) Полтавської області та про визнання за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) у розмірі 3,39 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), із земель запасу, яка розташована на території колишньої Хорішківської сільської ради, що входить до складу Козельщинської територіальної громади відмовлено у повному обсязі.

Судові витрати покладено на позивача.

Рішення мотивовано тим, що право на позов у ОСОБА_1 виникло ще у 1995році, а тому трирічний строк позовної давності, встановлений статтею 71 ЦК Української РСР, минув до набрання чинності ЦК України 2003 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

При цьому, суд зазначає, що позивач та представник позивача не навели обґрунтованих підстав для визнання поважними причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду із позовом протягом більш як 20 років.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_1 та його представник - адвокат Борзовець О.В.подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2022 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі. Витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу адвоката, покласти на відповідачів солідарно.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказують що, рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясування обставин, що мають значення для справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гавриша Б.В., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач 10.05.1991 року прийнятий в члени спілки селян «Перемога» Козельщинського району Полтавської області різноробочим на постійне місце роботи, а 04.06.2002 року був звільнений з роботи із спілки селян «Перемога» в зв`язку з реорганізацією господарства, що підтверджується записами в трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , архівною довідкою Комунальної установи Об`єднаний трудовий архів Козельщинської селищної ради від 06.07.2022 року № 01 07/121.

За інформацією відділу № 5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №57 від 13.04.2022 року спілці селян «Перемога» (місцезнаходження с. Хорішки Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області) був виданий державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ № 000961, зареєстрований 28.12.1995 року за №12 відповідно до рішення Хорішківської сільської ради від 06.06.1995 року № 4, на площу земель, які передались у колективну власність 4079,8 га. Середній розмір земельної частки (паю) колишньої спілки селян «Перемога» складає 3,39 умовно кадастрових гектари. В списках громадян членів спілки селян «Перемога», що є додатком до вказаного державного акта на право колективної власності на землю, ОСОБА_1 не значиться.

Відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Козельщинською райдержадміністрацією, сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я позивача не реєструвався та не видавався.

Відповідно до доданої копії державного акта на право колективної власності на землю серії ПЛ № 000961, зареєстрованого 28.12.1995 року за № 12, та списку громадян - членів спілки селян «Перемога» ОСОБА_1 до списку не внесено.

Судом встановлено факт постійної, а не сезонної роботи позивача в спілці селян «Перемога», на момент складання списків осіб членів спілки селян та отримання господарством вказаного державного акта на право колективної власності на землю, що підтверджується копією трудової книжки, записи в якій здійснювалися за підписом голови спілки селян, як виняток, виключно для членів господарства, та архівною довідкою виданою Комунальною установою Об`єднаний трудовий архів Козельщинської селищної ради від 06.07.2022 року № 01 07/121, згідно якої у книзі обліку нарахування заробітної плати колгоспникам колгоспу «Перемога» та СС «Перемога» с. Хорішки Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області значиться за 1991-1999 роки ОСОБА_1 , кількість відпрацьованих людино-днів за 1995 рік, а тому позивач працював в якості члена спілки селян « ОСОБА_2 », а відтак, мав право на земельну частку (пай).

В архівному відділі Козельщинської адміністрації у документах колгоспу «Перемога» та спілки селян «Перемога», які надійшли до нього, відсутні відомості щодо прийняття чи виключення з членів колгоспу ОСОБА_1 . Документи ПСП «Житниця» до архівного відділу не передавалися (відповідь на запит архівного відділу Кременчуцької районної військової адміністрації від 07.09.2022 №158/01 - 16).(а.с.162).

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-ІУ, право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Згідно з п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» № 720/95 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Отже, необхідною умовою для отримання земельної частки (паю) є членство в колективному підприємстві.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що позивач мав право на земельну частку (пай), оскільки на час отримання Державного акту на право колективної власності на землю він був членом спілки селян «Перемога».

Колегія суддів зазначає, що на час отримання 28 грудня 1995 року СС «Перемога» Державного акта на право колективної власності на землю серія ПЛ № 000961, зареєстрованого за № 12, та складання списків на отримання земельної частки (пай) ОСОБА_1 був членом спілки селян «Перемога», тому на дату його звільнення з підприємства - 01 червня 2000 року у зв`язку з реорганізацією йому було відомо про порушення його права, зокрема щодо невключення до списку осіб, який додано до вказаного державного акта.

Крім того, під час розпаювання земель колективної власності сільськогосподарських підприємств, що здійснювалося в масштабах держави на виконання Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», проводилися заходи, спрямовані на роз`яснення порядку і мети розпаювання, зокрема, надавалася інформація у засобах масової інформації, у колективних сільськогосподарських підприємствах проводилися загальні збори їх членів щодо питань розпаювання землі, обговорення і затвердження списків членів КСП.

Відповідно до ст.71 ЦК Української PCP (в редакції 1963 року), що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки.

Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права (ст.76 ЦК УРСР).

Статтею 75 ЦК УРСР передбачено, що позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦК УPCP, закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові.

Як вказано у Прикінцевих та перехідних положеннях ЦК України (в редакції 2003 року), правовідносини, які виникли до набрання ним чинності, повинні регулюватися законодавством, яке діяло на час їх виникнення, а пунктом 6 передбачено застосування його правил про позовну давність до позовів, строк пред`явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно заяви від 02.03.2022 р. ОСОБА_3 звернувся до Козельщинської селищної ради з проханням надати земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та заявою про видачу сертифіката лише 03.05.2022 року ( а.с.15)

Суд першої інстанції надав правильну правову оцінку та прийшов до вірного висновку про те, що на час отримання 28 грудня 1995 року СС «Перемога» Державного акта на право колективної власності на землю серія ПЛ № 000961, зареєстрованого за № 12, та складання списків на отримання земельної частки (пай) ОСОБА_1 був членом спілки селян « ОСОБА_2 ». Станом на дату звільнення - 01 червня 2000 року у зв`язку з реорганізацією йому було відомо про порушення його права.

Між тим, за його захистом у встановлений законом трирічний строк він не звернувся. Отже, пропустив строк позовної давності, що є підставою для застосування правил про позовну давність ЦК України в редакції 1963 року.

Оскільки право на позов у ОСОБА_1 виникло ще у 1995 році, тому трирічний строк позовної давності, встановлений ст. 71 ЦК Української РСР, минув до набрання чинності ЦК України 2003 року, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Доводи ОСОБА_1 про те, що строк позовної давності пропущено з поважних причин, належними і допустимими доказами не підтверджені.

Суд першої інстанції, об`єктивно оцінивши доводи позивача, правильно визначився із застосуванням положень статей 71, 75, 80 ЦК Української РСР, чинного на момент виникнення спірних правовідносин.

Судова практика у подібних правовідносинах є сталою, що підтверджується постановами Верховного Суду від 12 червня 2019 року справі № 702/962/17, від 17 червня 2020 року у справі № 600/528/16, від 09 вересня 2020 року у справі № 637/53/18, від 03 листопада 2020 року справі № 530/1367/18, від 29 вересня 2021 року у справі № 686/14921/19, від 04 жовтня 2021 року у справі № 190/1185/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 662/1660/18, від 08 листопада 2021 року у справі № 615/870/20, від 10 лютого 2022 року у справі № 132/1038/21.

Отже, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що наведені позивачем обставини щодо пропуску строку позовної давності не можуть бути визнані поважними, у зв`язку з чим обґрунтовано відмовив у задоволенні позову у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Борзовця Олександра Володимировича - залишити без задоволення.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2022 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04 липня 2023 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль