Справа № 352/380/23
Провадження № 2/352/288/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Гундич Г.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тисменицької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на майно.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 . У зв`язку з оформленням спадщини після смерті батька він дізнався, що згідно рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів № 178 від 21.09.1990 за ОСОБА_3 як головою колгоспного двору визнано право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 . 15.02.1991 виконком Милуванської сільської ради видав ОСОБА_3 свідоцтво про право власності, право власності батька на вказане будинковолодіння зареєстровано Івано-Франківським ОБТІ 15.02.1991. На даний час правовстановлюючий документ на будинковолодіння втрачено. Ринкова вартість нерухомого майна складає 138293 грн. На момент вступу в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 р. у даному колгоспному дворі проживали: батько ОСОБА_3 - голова двору та його дружина ОСОБА_2 . Вони обоє співвласниками будинковолодіння у рівних долях по частці. Після смерті дружини ОСОБА_3 як спадкоємець за законом першої черги успадкував належну їй половину будинковолодіння у порядку ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, ставши власником цілого будинковолодіння. 22.04.2010 батько склав заповіт, посвідчений секретарем Милуванської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, згідно якого все належне йому на день смерті майно заповів позивачу. Після смерті батька він належно прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до приватного нотаріуса Тисменицького районного нотаріального округу Колтуна Б М. У зв`язку з тим, що спадкове будинковолодіння мало статус колгоспного двору, нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просив визнати за ним право власності на вказане будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після померлого батька.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути в його відсутності, позов підтримав і просив його задоволити.

Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, у поданій суду заяві відповідач визнав позов, не заперечував щодо його задоволення, просив розглянути справу без участі свого представника.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Установлено, що згідно рішення виконкому Тисменицької районної ради народних депутатів № 178 від 21.09.1990 за батьком позивача ОСОБА_3 як головою колгоспного двору визнано право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 . 15.02.1991 виконком Милуванської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області видав ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на будинковолодіння, тоді ж Івано-Франківське ОБТІ зареєструвало за ОСОБА_3 право власності.

На даний час правовстановлюючий документ на будинковолодіння втрачено. Ринкова вартість нерухомого майна складає 138293 грн.

Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

Станом на 1991 р. у дворі проживали ОСОБА_3 - голова двору та його дружина ОСОБА_2 . Ці двоє членів двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в даному колгоспному дворі. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по (одній другій) частині кожен.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», зі вступом в дію 15.04.1991 р. Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовані, а ті члени двору, які не втратили частку в майні колгоспного двору на момент припинення його існування, стали співвласниками у рівних частках.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дружини ОСОБА_3 як спадкоємець за законом першої черги успадкував належну їй половину будинковолодіння в порядку ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, ставши власником цілого будинковолодіння.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 будинковолодіння успадкував позивач ОСОБА_1 як єдиний спадкоємець за заповітом спадкодавця, посвідченим 22.04.2010 секретарем Милуванської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, у порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України шляхом подання приватному нотаріусу Тисменицького районного нотаріального округу Колтуну Б М. заяви про прийняття спадщини від 16.10.2020.

Указані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

З урахуванням викладеного, з огляду на те, що відсутність правоустановлюючого документу на спірне будинковолодіння та відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину позбавляють позивача можливості оформити належне йому право на спадщину в нотаріальному порядку, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та визнання за позивачем права власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після померлого батька.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 120, 123, 548, 549 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст. 1223, 1268, 1269 ЦК України, керуючись ст. 200, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Тисменицької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 вартістю 138293 грн у порядку спадкування за заповітом, посвідченим 22.04.2010 секретарем Милуванської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, після померлого ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Тисменицька міська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, вул. Галицька, 17, м. Тисмениця Івано-Франківського району Івано-Франківської області, .

Повне судове рішення складено 17.04.2023.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ