Провадження № 2-з/756/163/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову в забезпеченні позову

12 вересня 2023 року суддя Оболонського районного суду м.Києва Яценко Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 подану представником - адвокатом Науменко Олексієм Григоровичем про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Освітня корпорація інформаційних технологій» про витребування об`єкту нерухомого майна, визнання укладеним акту приймання-передачі об`єкту нерухомого майна та про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

Заявник через представника - адвоката Науменко О.Г. звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2023 року вищевказана заява надійшла в провадження судді Яценко Н.О.

Заявник через представника звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення, в якій вказує що має намір звернутися до суду з позовом до АТ «Укрексімбанк», третя особа: ТОВ «Освітня корпорація інформаційних технологій» про витребування об`єкту нерухомого майна, визнання укладеним акту приймання-передачі об`єкту нерухомого майна та про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, в якій просить заборонити АТ «Укрексімбанк» відчужувати у будь-який спосіб будівлю сімейного дозвілля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7317 м.кв., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна:00; накласти арешт на будівлю центру сімейного дозвілля, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 7317 м.кв., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна:00.

В своїй заяві заявник посилається на те, що Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі - АТ «Укрексімбанк», Банк, Відповідач, Наймодавець, Боржник), на виконання вимоги від 07.08.2023 р., мав обов`язок протягом семи днів передати у власність ТОВ «Освітня корпорація інформаційних технологій» (надалі -ТОВ «ОКІТ», Первісний кредитор,) будівлю центру сімейного дозвілля загальною площею 7 317,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - об`єкт нерухомого майна). Вимога отримана банком та станом на 04.09.2023 р., не виконана, прострочена.

30.08.2023 р. між ОСОБА_1 (надалі -Новий кредитор, Позивач) та Первісним кредитором підписано і нотаріально посвідчено Договір відступлення права вимоги №01/300823, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав право витребувати об`єкт нерухомого майна у банка.

Тим часом протиправно, на шкоду майновим інтересам Нового кредитора банк намагається продати об`єкт нерухомого майна. Право власності на об`єкт нерухомого майна належить банку, об`єкт нерухомого майна не є предметом іпотеки. Аукціон призначений на 15.09.2023 р. на сайті ДП «СЕТАМ».

Отже, зі сторони АТ «Укрексімбанк», вживаються заходи щодо продажу об`єкту нерухомого майна, та позбавлення кредитора можливості задовольнити свої вимоги за рахунок майна боржника.

При виборі і застосуванні норми права спірних правовідносин суд повинен врахувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

«81. Вчинення власником майна правочину з розпорядження належним йому майном з метою унеможливити задоволення вимоги іншої особи - стягувача за рахунок майна цього власника може бути кваліфіковане як зловживання права власності, оскільки власник використовує правомочність розпорядження майном на шкоду майновим інтересам кредитора (висновок, викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №910/7547/17).»

Вирішуючи питання про вжиття чи невжиття заходів забезпечення позову суд повинен оцінювати доводи заяви про забезпечення позову, а не надавати оцінку щодо належності способу захисту права, за яким звернувся позивач до суду.

Таким чином, невжиття вищезазначених позивачем заходів забезпечення позову до вирішення цієї справи по суті й набрання законної сили судовим рішенням може призвести до зміни власника спірного майна та зробити неможливим виконання цього рішення.

07.09.2023 року на електронну адресу суду надійшло заперечення АТ «Укрексімбанк», на заяву про вжиття заходів забезпечення позову в яких АТ «Укрексімбанк», вважає заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову незаконною та необґрунтованою, просить відмовити в її задоволення з наступних підстав. ОСОБА_1 не перебуває із АТ «Укрексімбанк», у жодних договірних правовідносинах. Відтак, взагалі немає місце порушення або оспорювання права заявника у даній справі з боку відповідача. Заявником не надано належних та допустимих доказів того, що між ним та відповідачем дійсно виник спір, а також порушуються його права та інтереси.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні в зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Зважаючи на те, що заявником зазначено в якості третьої особи ТОВ «Освітня корпорація інформаційних технологій», можна припустити, що позовні вимоги стосуються об`єкту нерухомого майна - будівлі центру сімейного дозвілля, загальною площею 7317,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Господарського суду м.Києва від 08.08.2012 у справі №5011-34/6378-2012, яке набрало законної сили 13.11.2012, вирішено стягнути з БП «Солідарність» у формі ТОВ на користь АТ «Укрексімбанк» заборгованість за Кредитним договором №18106К31/2159 від 18.08.2006 у розмірі 194 535 754 грн. 37 коп. та 71 988 франків 98 сантимів, а також 64 366 грн. 48 коп. судового збору.

На виконання рішення Господарського суду м.Києва від 08.08.2012 у вказаній справі був виданий наказ Господарського суду м.Києва від 25.02.2013 у справі №5011-34/6378-2012, який було передано на примусове виконання.

В межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 з примусового виконання наказу Господарського суду м.Києва від 25.02.2013 у справі №5011-34/6378-2012 було реалізовано на електронному аукціоні ДП «СЕТАМ» нерухоме майно БП «Солідарність» у формі ТОВ, яке було передано в іпотеку АТ «Укрексімбанк» за Іпотечним договором №18106Z109 від 19.08.2006, а саме: будівля центу сімейного дозвілля, загальною площею 7317,00 грн, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (лот 515999).

АТ «Укрексімбанк» придбав предмет іпотеки за ціною 160 872 000,00 грн.

Таким чином, на даний час АТ «Укрексімбанк» є власником будівлі центру сімейного дозвілля, загальною площею 7317,00 грн, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальним принципам міжнародного права

Стаття 41 Конституції України наголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути позбавлений права власності.

У практиці Європейського суду з прав людини напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідальності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «Суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Що стосується Договору найму майнових прав (нова редакція) від 20.11.2015 року, на який більш за все посилається заявник, то у мотивувальній частині рішення Господарського суду Харківської області від 08.08.2023 у справі №922/856/23 (910/8719/22) підтверджені обставини нікчемності правочину. В свою чергу, правова природа нікчемних правочинів унеможливлює визнання їх судом недійсними, оскільки такі правочини є недійсними в силу приписів закону, а суд, розглядаючи відповідний спір, у мотивувальній частині рішення підтверджує чи спростовує обставини нікчемності правочину (постанови Великою Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №463/5896/14-ц та від 04.06.2019 у справі №916/3156/17).

Також наголошує, що наразі має місце недобросовісна поведінка сторін у даній справі, спрямована виключно на порушення прав та законних інтересів АТ «Укрексімбанк».

Звертаючись із заявою про забезпечення позову заявником було надано суду неповну, спотворену та таку, що не відповідає дійсності інформацію.

Так, спочатку ТОВ «Освітня корпорація інформаційних технологій» та його пов`язана особа БП «Солідарність» у формі ТОВ у різних судових процесах через подання подібних заяв про забезпечення позову намагались перешкодити АТ «Укрексімбанк» задовольнити свої кредиторські вимоги за рахунок предмета іпотеки, а подальшому - здійснювати передбачені законом правомочності власника майна.

Після того, як судами різних інстанцій було відмовлено у задоволенні таких заяв ТОВ «Освітня корпорація інформаційних технологій» та БП «Солідарність» у формі ТОВ про забезпечення позову, фізична особа ОСОБА_1 , з якою відповідач не перебуває у жодних правовідносинах, звертається з аналогічною заявою, єдиною метою якого є лише перешкодити АТ «Укрексімбанк» виконувати свої функції, а не реальний захист прав та інтересів заявника.

АТ «Укрексімбанк» є банківською установою, який в своїй діяльності обов`язково застосовує положення Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Так, за нормами ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» основними видами діяльності банку є надання банківських та інших фінансових послуг (крім послуг у сфері страхування), а також здійснювати іншу діяльність, визначену в цій статті, як у національній, так і іноземній валюті.

В свою чергу, набуття у власність банку заставного майна боржника в рахунок погашення заборгованості цього боржника є одним із видів врегулювання проблемної заборгованості відповідно до пп7, п.4 розділу І Положення про організацію процесу управління проблемними активами в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 18.07.2019 (далі- Положення №97).

Тобто участь АТ «Укрексімбанк» у електронних торгах в межах виконавчого провадження та придбання ним у власність будівлі центру сімейного дозвілля за адресою: м.Київ, вул. Маршала Малиновського, буд.24/10 літера А. - це був інструмент врегулювання проблемної заборгованості, передбачений чинним законодавством України та спрямований на скорочення рівня та обсягу проблемних та непрацюючих активів в банківській установі.

Застосування таких інструментів врегулювання проблемної заборгованості є обов`язковими для банків в силу вимог Положення №97.

В свою чергу, наразі будівля центру сімейного дозвілля має статус стягнутого майна для АТ «Укрексімбанк» (п.21 розділ І Положення №97) - це майно, що перейшло у власність банку на підставі реалізації прав заставодержателя відповідно до умов договору застави/іпотеки або в інший спосіб відповідно до законодавства України в рахунок погашення заборгованості боржника/контрагента, крім майна, яке використовується банком для власних потреб та забезпечення технологічного здійснення банківських функцій.

Аналіз розділу XI Положення №97 дає підстави стверджувати, що управління стягнутим майном полягає саме в продажі банком такого майна.

Таким чином, подальша реалізація АТ «Укрексімбанк» заставного майна здійснюється виключно на виконання приписів Закону України «Про банки і банківську діяльність» та нормативно-правових актів Національного банку України, а тому заходи забезпечення позову, про які просить заявник, прямо суперечать вищевикладеним нормам чинного законодавства України. В зв`язку з вищевикладеним просить відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

В порядку ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи у встановлений законом строк.

Суд, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, додані до неї документи, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлює, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом досліджений зміст та вимоги заяви, з якої встановлено, що предметом спору в даній справі об`єкт нерухомого майна, а саме будівля сімейного дозвілля.за адресою: АДРЕСА_1 .

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази в сукупності із положеннями діючого законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 - поданої представником Науменко О.Г. про забезпечення позову.

Законом чітко визначено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що відсутні підстави для обґрунтованого сумніву, що в разі ухвалення судового рішення буде неможливим або утруднить його виконання, окрім того на даний час відсутні підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним та виправданим для ефективного забезпечення захисту порушених прав, оскільки заявник не обґрунтував належними та допустимими доказами порушення своїх прав невжиттям вказаним видом забезпечення позову, а тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149 - 153 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 подану через представником - адвокатом Науменко Олексієм Григоровичем про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Освітня корпорація інформаційних технологій» про витребування об`єкту нерухомого майна, визнання укладеним акту приймання-передачі об`єкту нерухомого майна та про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме будівлю центру сімейного дозвілля, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О. Яценко