Справа № 946/7850/22
Провадження № 2/946/764/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 44/405 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутній оригінал документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічним позовом, яким просила встановити факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 договору дарування від 13.08.1965 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотарільаної контори Широквасовою Г.К. в реєстрі за № 8-288, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 3-40 від 17.08.1965 року. А також, просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 3/8 частини житлового будинку за надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гончаровою О.С. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що між спадкоємцями існує спір щодо поділу спадкового майна.

В судове позивач ОСОБА_1 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою первісні позовні вимоги підтримують впоєному обсязі та просять їх задовольнити та не заперечують проти задоволення зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою зустрічні позовні вимоги підтримують впоєному обсязі та просить їх задовольнити та не заперечують проти задоволення первісного позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 належали 44/405 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з яких 22/405 частини належали йому на підставі договору дарування від 04.11.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. в реєстрі за № 38304, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 60д-100 від 04.11.2008 р., а 22/405 частини якого належали йому на підставі свідоцтва про право власності № 2596 від 09.04.1993 року, виданого комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 60д-100 від 09.04.1993 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.04.2012 року, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №71868263 від 21.03.2023 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Спадкоємицями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_3 є:

- донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 06.08.2002 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області;

- мати ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 04.11.1965 року виданого Ізмаїльським міським бюро РАЦСу УРСР.

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Так, ОСОБА_4 будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті сина ОСОБА_3 у передбачений ст. 1270 ЦК України строк звернулась до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що підтверджено нотаріально посвідченою заявою, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Частиною 4 ст. 1268 ЦК України передбачено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Як було встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на час відкриття спадщини була малолітньою, тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 13.04.2017 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст. 1261 ЦК України відкрилась спадщина на спадкове майно до якої входить:

- 22/405 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які вона фактично приняла після смерті сина ОСОБА_3 , але юридично не встигла оформити своїх спадкових прав;

- 3/8 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 13.08.1965 року посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріально контори Одеської області Широквасовою Г.К. в реєстрі за № 8-288, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 3-40 від 17.08.1965 року.

Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 на час відкриття спадщини була неповнолітньою тому вважається такою, що фактично приняла спадщину відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

В свою чергу, ОСОБА_2 на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , тому вважається такою, що фактично прияла спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Так, між спадкоємцями було досягнуто домовленості щодо розподілу спадкового майна, згідно якого ОСОБА_1 не заперечує щодо визнання за ОСОБА_2 права власності на 3/8 частини житлового будинку за надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а відповідач ОСОБА_2 не заперечує щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на 44/405 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів за первісним та зустрічним позовом неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених первісних та зустрічних позовних вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивачів за первісним та зустрічним позовом на спадщину такими, що підлягають захисту в зв`язку з чим задовольняє первісний та зустрічний позови.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (паспорт № НОМЕР_5 , орган, що видав №5119 від 24.04.2017 року, РНОКПП НОМЕР_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 13.04.2004 року, РНОКПП НОМЕР_8 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 44/405 частини житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_7 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 13.04.2004 року, РНОКПП НОМЕР_8 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_1 (паспорт № НОМЕР_5 , орган, що видав № 5119 від 24.04.2017 року, РНОКПП НОМЕР_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ) про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 договору дарування від 13.08.1965 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотарільаної контори Широквасовою Г.К. в реєстрі за № 8-288, зареєстрований в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за № 3-40 від 17.08.1965 року.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 3/8 частини житлового будинку за надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 14 квітня 2023 року.

Суддя: О.О.Бурнусус