Справа № 706/130/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2023 року м.Христинівка
Христинівський районний суд Черкаської області в складі головуючого - судді Орендарчука М.П. при секретарі Пізняк Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду м.Христинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за угодою позики,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за угодою позики. Свої вимоги мотивує тим, що між сторонами був укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 3100 доларів, на неодноразові вимоги повернути кошти відповідач ігнорує вимоги позивача, а тому з урахуванням заяви від 01.06.2023 про зменшення позовних вимог у якому просила стягнути з останньої на свою користь суму боргу в розмірі 3100 доларів США що еквівалентно становить 133626.60 грн. та понесені судові витрати.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, підтримання позову.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:
Судом встановлено, що 12.09.2021 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 укладений договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 3100 доларів США, які останній зобов`язувався повернути, що підтверджується розпискою.
Позивач неодноразово звертався до відповідача про повернення боргу шляхом телефонування до відповідача а також надсиланням письмових вимог. Що підтверджується матеріалами справи.
Відповідачем сума позики не повернута.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до частин першої і третьої ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Отже, письмова розписка є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики. Безгрошовість договору може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами.
За своєю юридичною природою договір позики є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона -позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона -позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином.
Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18), за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та Постанові Верховного Суду від 2 вересня 2020 року у справі №483/1953/16.
Таким чином судом встановлено, що право позивача порушене, відповідач належним чином не виконав умови договору, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача підлягає стягненню загальна сума заборгованості в розмірі 133625,60 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1192 грн., сплачений при подачі позову.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за угодою позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики 3100 доларів США, що еквівалентно становить 133626.60 грн., та 1192 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Христинівського районного суду Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Орендарчук