ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8253/23Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В.
Провадження № 22-ц/817/584/23 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

секретар - Панькевич Т.І.

з участю ОСОБА_1 та його представника - адвоката Процька І.Я., представника Тернопільської міської ради - Дикої Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2023 року, постановлену суддею Марциновською І.В. у цивільній справі №607/8253/23 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом про скасування рішення Тернопільської міської ради від 28.04.2023 року №8/25/32, яким в односторонньому порядку розірвано укладений з ним строком на 5 років договір про встановлення земельного сервітуту (зареєстрований в книзі реєстрації договорів сервітутів за №1369 від 09.09.2020 року) за земельну ділянку по АДРЕСА_1 , площею 0,0861 га, надану для проходу та проїзду до належної позивачу земельної ділянки з кадастровим номером :13:014:0808, на якій розміщений гараж з побутовими приміщеннями загальною площею 1 157, 5 кв.м. У позовній заяві вказував, що таке розірвання договору є безпідставним, оскільки він належно виконує умови договору, плата за користування земельною ділянкою ним сплачувалась своєчасно, у визначені договором строки та у повному розмірі, земельні ділянка використовувалась відповідно до мети, вказаної у договорі. Відсутні передбачені законом та умовами договору підстави для припинення сервітуту.

Одночасно із поданням позовної заяви ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити такі заходи забезпечення позову: 1) зупинити дію рішення Тернопільської міської ради від 28.04.2023 № 8/25/32 «Про розірвання договору про встановлення земельного сервітуту за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 » до набрання законної сили рішенням суду у даній справі; 2) заборонити Тернопільській міській раді вчиняти дії щодо розпорядження та передачі в користування земельної ділянки площею 0,0861 га з кадастровим номером :13:014:0868; 3) заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти реєстраційні дії відносно земельної ділянки площею 0,0861 га з кадастровим номером :13:014:0868.

Заяву обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення прийнято на підставі звернення ОСОБА_2 щодо надання дозволу та затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що свідчить про те, що відповідач як власник земельної ділянки має намір розпорядитися спірною земельною ділянкою, передати її в оренду чи інше право користування тертім особам і подальше використання цими особами спірної земельної ділянки до вирішення пору. А тому ефективний захист і поновлення порушеного права, за захистом якого він звернувся в суд, буде істотно ускладнено. Без вжиття заходів забезпечення позову у позивача фактично буде відсутня можливість проходу та проїзду до належної йому земельної ділянки та розміщеного на ній нерухомого майна.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 січня 2023 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою. Суд першої інстанції не врахував, що на підставі оскаржуваного рішення, дію якого не зупинено, відповідач вправі реалізувати можливість щодо поділу чи обєднання такої земельної ділянки, що призведе до того, що вона припинить своє існування як обєкт права, що унеможливить виконання рішення суду в даній справі. Відповідач фактично припинив встановлений договором сервітут, а тому на час розгляду справи позивач фактично позбавлений можливості вільного проходу та проїзду до обєкту нерухомого майна площею 1 157, 5 кв.м., яке йому належить на праві власності.

Посилання суду на правові позиції Верховного Суду у справах №640/2298/19 та №800/521/17 вважає безпідставним, оскільки у цих справах розглядався спір у трудових правовідносинах.

Вважає, що заходи, які просить вжити ОСОБА_1 , є співмірними із заявленими позовними вимогами, та будуть гарантувати відновлення порушених прав у разі задоволення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Процька І.Я., які підтримали доводи апеляційної скарги, представника Тернопільської міської ради Дику Т.Ю., яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявник не довів належними та достатніми доказами, що невжиття заходів забезпечення позову будь-яким чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду чи порушує права та інтереси позивача. Крім цього, під час застосування заходів забезпечення позову суд позбавлений можливості встановити наявність ознак протиправності рішення Тернопільської міської ради від 28.04.2023 року №8/25/32 та підстави для його скасування, оскільки це буде фактично ухваленням рішення без розгляду справи по суті.

Щодо вжиття таких заходів забезпечення позову як заборони Тернопільській міській раді вчиняти дії щодо розпорядження та передачі в користування земельної ділянки площею 0,0861 га з кадастровим номером :13:014:0868 та заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти реєстраційні дії відносно земельної ділянки площею 0,0861 га з кадастровим номером :13:014:0868, суд з посиланням на ст. 101 ЗК України зазначив, що у разі переходу прав на земельну ділянку, щодо якої встановлений сервітут, до іншої особи, дія земельного сервітуту зберігається, а тому відсутні підстави для вжиття зазначених заходів забезпечення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття таких заходів забезпечення позову, як заборона Тернопільській міській раді вчиняти дії щодо розпорядження та передачі в користування земельної ділянки площею 0,0861 га з кадастровим номером :13:014:0868 та заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти реєстраційні дії відносно земельної ділянки площею 0,0861 га з кадастровим номером :13:014:0868, оскільки такі можливі дії з вказаною земельною ділянкою жодним чином не вплинуть на виконання можливого судового рішення про задоволення позову, так як у разі задоволення позову, навіть якщо на той час власником чи користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :13:014:0868 буде інша особа, відмінна від Тернопільської міської ради, дія земельного сервітуту збережеться.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що заявник не довів належними та достатніми доказами, що невжиття заходів забезпечення позову будь-яким чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду чи порушує права та інтереси позивача та відсутність підстав для вжиття інших заходів забезпечення позову. Такий висновок не відповідає обставинам справи, що відповідно до п.3 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Як пояснив у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 , внаслідок відмови у задоволенні його заяви про забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення, йому спричиняється значна шкода, так як він до ухвалення рішення по суті справи позбавлений доступу до його земельної ділянки та розміщеного на ній нерухомого майна, порушуються його права та інтереси.

Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,04 га з кадастровим номером :13:014:0808, а також нерухомого майна гаража із побутовими приміщеннями загальною площею 1 157, 5 кв.м.

Представник Тернопільської міської ради пояснила, що Тернопільська міська рада не використовує земельну ділянку з кадастровим номером :13:014:0868 для провадження власної господарської чи інших видів діяльності.

Враховуючи, що до вступу рішення по суті спору у законну силу без вжиття такого заходу забезпечення як зупинення дії оскаржуваного рішення позивачу може бути спричинена значна шкода, в тому числі, його нерухомому майну, розміщеному на земельній ділянці з кадастровим номером :13:014:0808, тому з метою перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу його заяву слід частково задовольнити.

Колегія суддів вважає, що забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення є співмірним із заявленими позовними вимогами та не вирішує матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову, оскільки на даному етапі суд не робить жодних висновків з приводу законності рішення Тернопільської міської ради від 28.04.2023 № 8/25/32 «Про розірвання договору про встановлення земельного сервітуту за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 », а зупинення дії цього рішення необхідно виключно з вищевказаною метою - перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При цьому колегія суддів зазначає, що такий вид забезпечення позову не перешкоджає Тернопільській міській раді користуватися та розпоряджатися власним майном, не перешкоджає відповідачу чи будь-яким уповноваженим ним особам здійснювати господарську діяльність на земельній ділянці з кадастровим номером :13:014:0868, не призведе до незворотних наслідків.

Також відсутні підстави для висновку, що у звязку із тимчасовим зупиненням дії рішення Тернопільської міської ради від 28.04.2023 № 8/25/32 «Про розірвання договору про встановлення земельного сервітуту за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 » можуть бути порушені права відповідача чи будь-яких осіб.

Щодо посилань суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №800/521/17 та постанову Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №640/2298/19, колегія суддів зазначає наступне.

У справі №640/2298/19 ішлося про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Комісії з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя при Вищій раді правосуддя про визнання переможцем конкурсу на посаду Голови Державної судової адміністрації України.

У справі №800/521/17 позивач просив забезпечити позов шляхом заборони голові суду видавати накази щодо припинення трудових відносин позивача із судом або до виключення її зі складу цього суду.

Обставини справи за позовом ОСОБА_1 є відмінними від обставин справи №800/521/17, також іншими є вид забезпечення позову, щодо якого робила висновок Велика Палата Верховного Суду, та наслідки вжиття таких заходів забезпечення позову. Отже, відсутні підстави для застосування вказаної позиції Великої Палати Верховного Суду.

Обставини адміністративної справи №640/2298/19 і предмет спору стосувались проведення конкурсу на заняття вакантної посади державної служби, а саме Голови Державної судової адміністрації України і мова ішла про вжиття заходу забезпечення позову відповідно до вимог ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, частина друга якої передбачає, що забезпечення позову допускається, якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкт владних повноважень. Тобто, суд на етапі вжиття заходів забезпечення позову повинен був встановити очевидні ознаки протиправності рішення, а тому Верховний Суд прийшов до висновку, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Комісії з питань вищого корпусу державної служби в системі правосуддя при Вищій раді правосуддя про визнання переможцем конкурсу на посаду Голови Державної судової адміністрації України фактично вирішує справу по суті предмету позову.

Вирішення в порядку цивільного судочинства заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення міської ради про розірвання договору земельного сервітуту не потребує встановлення очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, суд не надає жодної правової оцінки вказаному рішенню, тому відсутні підстави вважати, що таким заходом забезпечення позову фактично вирішується справа по суті.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Тернопільської міської ради від 28.04.2023 № 8/25/32 «Про розірвання договору про встановлення земельного сервітуту за адресою: АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 » до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, оскільки такий вид відповідатиме меті забезпечення позову, а саме перешкоджання спричиненню значної шкоди позивачу.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 382-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 травня 2023 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

У порядку забезпечення позову зупинити дію рішення Тернопільської міської ради від 28.04.2023 року №8/25/32 Про розірвання договору про встановлення земельного сервітуту за адресою вул. Степана Будного гр. ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 4 липня 2023 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Дикун С.І.

Храпак Н.М.