Справа №339/174/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Т.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Досяк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Болехівської міської ради (орган опіки та піклування) про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою та просить розірвати шлюб з відповідачем, укладений ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши місце проживання малолітнього сина разом з ним за адресою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, у їх відносинах відсутнє взаєморозуміння, повага, присутнє розходження поглядів на сімейні відносини, тому вони, припинивши шлюбні відносини, проживають окремо,.

З початку 2022 року відповідач виїхала за кордон і там перебуває тривалий час, у зв`язку з цим їхні стосунки погіршилися, вони віддалилися один від одного, стали чужими людьми, протягом тривалого часу проживають окремо, кожен з них живе своїм життям, шлюбні стосунки припинені. Їх малолітній син проживає разом з ним та перебуває на його утриманні. Він довго змирювався з такою ситуацією, що склалася між ними задля збереження сім`ї, однак це нічого не змінило і стосунки між ними не покращилися, а стали ще гіршими.

Шлюб існує тільки формально, а проживати у таких стосунках не має наміру. У зв`язку з тривалими відлученнями відповідача та проживання за кордоном, син ОСОБА_4 проживає з ним у будинку його матері. Він доглядає за сином, забезпечує всім необхідним, оскільки працює та заробляє кошти, з сином склалися дуже теплі та дружні відносини, вони разом грають в ігри, проводять час.

Дитина забезпечена всім необхідним для проживання, розвитку та навчання, син спілкується з однолітками, не є замкнутим, бере активну участь у громадському житті, займається спортом, добре розвивається.

У будинку для сина облаштована кімната, він має своє спальне місце та місце для навчання, відпочинку та ігор, тобто проживає у комфортних для нього умовах, відчуває постійну увагу та турботу з його боку, а тому зміна місця проживання буде для нього великим психологічним стресом.

У зв`язку із цим вважає, що в інтересах дитини буде визначити його місце проживання разом з батьком, де привичні для нього умови, облаштований побут та створені всі умови для належного проживання та розвитку дитини.

05 травня 2023 року відкрито провадження та призначено до підготовчого засідання.

06 червня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Відповідач в судові засідання не з`явилася повторно та не подала відзив на позов, про дату, час і місце цього засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, а саме через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.41, 55, 60).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:

- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;

- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;

- відповідач не подав відзив;

- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

При таких обставинах, враховуючи згоду позивача, суд, керуючись вимогами ст.280 ЦПК України, ухвалив про проведення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Як свідчать матеріали справи, спірні правові відносини між сторонами виникли з приводу розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

Встановлено, що сторони уклали шлюб 26 січня 2010 року у Болехівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №5 (а.с.7).

Від даного шлюбу народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що у них різні погляди на життя, різні уподобання та інтереси; між ними відсутнє порозуміння, любов, повага, вони тривалий час проживають окремо.

Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

При розгляді даної справи суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім"ї за свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст. 56 СК України).

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивач, скориставшись даним правом, звернувся до суду з позовом, наполягає на розірванні шлюбу через фактичне припинення шлюбних відносин.

А тому з врахуванням особливого характеру сімейних відносин, які склалися між ними, враховуючи те, що протягом тривалого часу не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, ведуть відокремлений спосіб життя, суд погоджується з доводами позивача про те, що примирення між ними є неможливе.

При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, їх малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати.

З приводу вимог щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, то слід зазначити, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано: тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Так, судом встановлено, що в зв"язку з припиненням шлюбних відносин між подружжям ОСОБА_2 та перебування відповідача за кордоном, малолітній син ОСОБА_4 проживає разом з батьком, який піклується про його фізичний, духовний, моральний розвиток, виховання, створює належні умови для проживання, розвитку його природних здібностей та відпочинку.

Зазначені обставини підтверджують досліджені в судовому засіданні докази: акт обстеження умов проживання, висновок органу опіки і піклування, а також поясненнями свідків та малолітньої дитини ОСОБА_4 .

Зокрема, свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які проживають поруч з позивачем, підтвердили, що з початку війни відповідач виїхала за кордон, не проживає в будинку позивача, який самостійно доглядає сина ОСОБА_4 , проводить з ним свій час та здійснює його виховання, син дуже прив"язаний до батька.

З характеристики вбачається, що ОСОБА_4 навчається з першого класу в Болехівському ліцеї №1 "Академічний" та є учнем 8 класу. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований учень, на уроках активний, має добрий загальний розвиток.

ОСОБА_4 бере активну участьу громадському та спортивному житті ліцею та класу, нагороджений грамотами та медалями за спортнивні досягнення. Хлопчик скромний, веселий, товариський, стриманий, врівноважений, дисциплінований, самостійний та не піддається чужому впливу.

Батько ОСОБА_4 приділяє належну увагу вихованню сина, постійно підтримує зв`язок з ліцеєм та класним керівником, регулярно відвідує батьківські збори (а.с.39).

Позивач, будучи фізичною особою- підприємцем, займається пасажирськими перевезеннями і послугами таксі та іншими видами роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку (а.с.61).

З акту обстеження умов проживання від 12 травня 2023 року вбачається, що позивач проживає по АДРЕСА_1 у власному будинку, в кімнатах зроблений ремонт, всі кімнати облаштовані меблями та побутовою технікою. Малолітній син ОСОБА_4 має власну кімнату, окреме спальне місце, стіл для навчання, шафу для одягу та шкільного приладдя, компютерну техніку. Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у вказаному будинку, але не проживає (а.с.38).

Згідно висновку органу опіки та піклування, який затверджений рішенням виконавчого комітету Болехівської міської ради №59 від 25 травня 2023 року, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 (а.с.45-47).

Відповідно до частин першої та другої ст.171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, зокрема, щодо її місця проживання.

Таким чином, з досягненням віку десяти років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (дата підписання - 25 січня 1996 року, дата набрання чинності для України - 01 квітня 2007 року) під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

На виконання вимог статті 171 СК України, вислухана думка малолітнього сина ОСОБА_4 , який повідомив, що бажає проживати з батьком, який до нього має прихильність. Мама від початку війни перебуває за кордоном і він не бажає залишати батька та проживати з матір"ю. У нього є багато друзів на вулиці, в школі, в спортивній секції, яку відвідує, оскільки любить займатися спортом.

Такі пояснення сина ОСОБА_4 , на думку суду, є усвідомленими, зрозумілими, переконливими та відповідають його віку і зрілості.

При цьому суд в враховує, що ОСОБА_4 мешкає з батьком досить тривалий час, де у нього вже склався усталений побут, навчання, коло друзів і позбавлення його звичних умов життя справить негативний вплив на хлопчика. ОСОБА_4 виповнилося 13 років, а з 14 років він самостійно буде визначати місце свого проживання.

Позивач приділяє більше уваги вихованню дитини й більш відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, піклується про сина, забезпечує його одягом, харчуванням, засобами для розвитку та навчання, дитина перебуває на його вихованні та утриманні. За час окремого проживання батьків і відповідно проживання малолітньої дитини з батьком в дитини сформувалося звичне для нього комфортне оточуюче середовище, стосунки у сім`ї добрі, дитина почувається впевнено.

Відповідач ОСОБА_2 немає перешкод для спілкування з сином та участі у його вихованні, проте через періодичні тривалі виїзди за межі України не має можливості забезпечити дитині належні умови для проживання навчання та розвитку.

Оцінивши наявні у справі докази, дослідивши обставини справи та доводи позовної заяви, враховуючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, маючи за мету забезпечення найкращих інтересів дитини, її впевненості у майбутньому та недопущення емоційних втрат через зміну звичного для дитини комфортного оточуючого середовища, суд погоджується із висновком органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини з батьком.

Установивши, що малолітній ОСОБА_4 постійно проживає з позивачем, який є дбайливим батьком, усвідомлює повну відповідальність за життя, здоров`я і безпеку свого сина, його благополуччя є найвищим його пріоритетом у житті, піклується про нього, виявляє зацікавленість його повсякденним життям та потребами, суд приходить до висновку, що місце проживання дитини слід визначити з батьком, що забезпечить якнайкращі інтереси дитини.

Разом з тим, позивач просить визначити місце проживання дитини за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 1 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Так при вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої дитини за Сімейним кодексом України поняття місця проживання має інший зміст. Це - не конкретна адреса і не конкретний населений пункт із вказівкою на будинок, а саме особа, з якою має проживати дитина.

Відповідно до ст. 161 СК України, це може бути один із батьків, баба, дід або інші родичі дитини, а також орган опіки та піклування. Дана позиція узгоджується також зі змістом статті 33 Конституції України та статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за якими кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання на її території, а «прив`язування» одного з батьків, з яким вирішено залишити проживати дитину, до проживання за конкретною адресою безпосередньо суперечить вищевказаному конституційному принципу вільного вибору місця проживання.

Таким чином, з урахуванням викладеного та встановлених судом обставин справи, суд приходить до висновку, що посилання на визначення місця проживання дитини разом з батьком за конкретною адресою є безпідставними згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Розподіл судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України: у разі задоволення позову на відповідача покладаються витрати, пов"язані з розглядом справи, що в даному спорі становлять 2147.20 грн. за сплату судового збору при подачі позовної заяви, які підлягають стягненю з відповідача в користь позивача.

На підставі наведеного ст.110-112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 258-259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Шлюб, зареєстрований 26 січня 2010 року у Болехівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №5 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання :

ОСОБА_1 - реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 - місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя О.С.Головенко

Дата складання повного тексту рішення 10 липня 2023року