Справа № 462/5130/23
УХВАЛА

07 липня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. вивчивши матеріали справи за цивільним позовомОСОБА_1 до ЛМКП «Львівтеплоенерго» про повернення незаконного стягнутих коштів за оплату теплової енергії і гарячої води,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ЛМКП «Львівтеплоенерго», у якій просить стягнути із відповідача на користь позивача, як співвласника квартири АДРЕСА_1 , безпідставно і незаконно стягнуті кошти за опалення місць загального користування у сумі 636,54 грн. та загальнобудинкові потреби на опалення в сумі 1601,23 грн., а також витрати т/е на функціонування системи гарячої води в сумі 2283,18 грн.

Згідно ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно висновків Верховного Суду у складі першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення надаються за місцем знаходження нерухомого майна. З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі №910/10647/18 зазначила, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Відповідно до висновку про застосування норми права щодо визначення підсудності позовів, що виникають із приводу нерухомого майна, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18, словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ЦПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Водночас, поняття позови, що виникають з приводу нерухомого майна» (ч.1 ст. 30 ЦПК України) є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно), а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно. Отже, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Як вбачається із змісту позовної заяви ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги, що відповідно до договору про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 надаються види житлово-комунальних послуг, перелік яких є вичерпним, а відповідачем проведено стягнення із відповідача оплату послуг, які не вказані у такому договорі, у зв`язку із чим і виник спір.

Таким чином, предметом спору є повернення позивачу стягнених відповідачем коштів як оплату за житлово-комунальні послуги, які не передбачені договором про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 , а тому даний позов має розглядатися судом за правилами виключної підсудності.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції /підсудності/.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції /підсудності/ іншого суду.

Тому, зазначена справа Залізничному районному суду м. Львова територіально не підсудна і підлягає передачі на розгляд Сихівського районного суду м. Львова.

Керуючись ст. 28, 31-32, 260-261, 353-354 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ЛМКП «Львівтеплоенерго» про повернення незаконного стягнутих коштів за оплату теплової енергії і гарячої води передати за територіальною підсудністю на розгляд Сихівського районного суду м. Львова.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справа на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя: Бориславський Ю. Л.