Провадження 2/522/183/23
УХВАЛА

11 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Науменко А.В.,

за участю секретаря - Звонецької І.М.

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи на 02.02.2022 року.

03 лютого 2022 року від імені відповідача по справі до суду по електронній пошті надійшла заява про визнання позову.

Рекомендоване повідомлення направлене позивачу з повісткою про дату та час проведення судового засідання повернуто на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ст. 131 ЦПК України Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Судове засідання призначене на 02 лютого 2022 року відкладено на 30 березня 2022 року у зв`язку з захворюванням головуючого судді.

У судове засідання призначене на 30 березня 2022 року сторони не з`явились. Рекомендоване повідомлення направлене позивачу з повісткою про дату та час проведення судового засідання повернуто на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Як вже неодноразово зазначав Верховний Суд України, зазначення «За закінченням терміну зберігання» не може свідчити про належне сповіщення сторони.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2022 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 07 червня 2022 року.

У судове засідання призначене на 07 червня 2022 року сторони не з`явились. Рекомендоване повідомлення направлене позивачу та відповідачу з повісткою про дату та час проведення судового засідання повернуто на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Розгляд справи відкладено на 21 липня 2022 року.

У судове засідання призначене на 21 липня 2022 року сторони не з`явились. Слід зазначити, що під час створення підписки для розсилки процесуальних документів позивачу у картці КП Д3 система на основі РНОКПП позивача надає автоматично згенерувану електрону адресу позивача в домені mail.gov.ua. Судова повістка направлена на вказану електронну адресу позивача не доставлена з поверненням через помилку, про що свідчить відповідні Довідки про помилку доставки електронного листа.

Слід зазначити, що на протязі розгляду справи позивачу було надіслано всі процесуальні документи (повістки, ухвали) за електронною адресою яку на основі РНОКПП позивача автоматично згенерувано в системі КП Д3 в домені mail.gov.ua.

Також важливо вказати, що на протязі розгляду справи відповідачу було надіслано всі процесуальні документи (повістки, ухвали) за електронною адресою зазначеною у заяві про визнання позовних вимог, що підтверджується відповідними Довідками.

Для вручення повісток закон передбачає альтернативні способи комунікації. Якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них (постанова КЦС ВС від 06.03.2023 № 753/19393/20 (61-6136св22).

Судове засідання призначене на 04 жовтня 2022 року відкладено на 23 листопада 2022 року у зв`язку з перебуванням головуючого на лікарняному.

Рекомендоване повідомлення направлене позивачу з повісткою про дату та час проведення судового засідання повернуто на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Рекомендоване повідомлення направлене відповідачу з повісткою про дату та час проведення судового засідання повернуто на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою, помер». Розгляд справи відкладено на 10 січня 2023 року.

На виконання вимог ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 23 листопада 2022 року до суду надійшла інформація з Центру надання адміністративних послуг м. Одеса, відповідно до якої, у Департаменту відсутня інформація яка б підтвердила або спростувала факт смерті відповідача.

У судове засідання призначене на 10 січня 2023 року сторони не з`явились, розгляд справи відкладено на 28 лютого 2023 року. Рекомендоване повідомлення направлене позивачу з повісткою про дату та час проведення судового засідання повернуто на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання».

У судове засідання призначене на 28 лютого 2023 року сторони не з`явились, розгляд справи відкладено на 11 квітня 2023 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 лютого 2023 року вирішено викликати позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 для надання особистих пояснень (ч.2 п.5 ст. 223), визнати явку обов`язковою ч.1 ст.128 ЦПК України.

У судове засідання призначене на 11 квітня 2023 року сторони не з`явились. Рекомендоване повідомлення про виклик позивача у судове засідання повернуто на адресу суду з відміткою «За закінченням терміну зберігання».

Слід зазначити, що ухвали суду у даній справі розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвали суду як і дати призначення справи до розгляду є доступними для ознайомлення.

Заяв про розгляд справи за відсутності позивача чи заяв про відкладення розгляду справи з огляду на поважність причин неможливості прибуття в судове засідання, не подавалось.

З огляду на складність змісту правовідносин між сторонами, справа не може бути розглянута без участі позивача. Справа вже тривалий час знаходиться в провадженні суду при цьому позивач не вчиняє будь-яких дій для прискорення розгляду справи.

Відповідно до п.11 ч.3 ст. 2 ЦПК України, основною засадою (принципом) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Добросовісна поведінка кожної сторони в процесі забезпечує нормальну діяльність суду та всіх осіб, що беруть участь у процесі, з`ясування матеріальної (об`єктивної) істини у кожній справі й одночасно з цим гарантує можливість здійснення процесуальних прав іншою стороною, забезпечує її інтерес щодо швидкого та правильного розгляду справи.

Відкладення розгляду справи першочергово має на меті забезпечення реалізації принципу змагальності та гарантування доступності правосуддя. Проте в той же час занадто тривале відкладення розгляду справи призводить до затягування цивільного процесу і є перешкодою певною мірою й у доступі до суду, що є неприпустимим.

Суд розцінює безпідставні неявки позивача, що сповіщений належним чином про час, дату і місце судового засідання, як зловживання позивачем своїми процесуальними правами, що є недопустимим. Належне сповіщення позивача підтверджено рекомендованим повідомленням «Адресат відсутній за вказаною адресою», а також Довідкою про помилку вручення електронного листа, що зазначений позивачем у позові.

Під зловживанням цивільними процесуальними правами слід розуміти певні дії однієї зі сторін спору, що спрямовані на затягування строків розгляду справи, на спричинення додаткових необов`язкових, виходячи з матеріалів справи, витрат сторони, що на розсуд суду мають на меті створення перешкод здійсненню належного судочинства у конкретному спорі, тим самим перешкоджаючи доступу сторони до правосуддя та реалізації права на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. "Право на суд" не є абсолютним. Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.

Змагальність виявляється в тому, що:

- дії суду залежать від вимог позивача та заперечень відповідача;

- суд вирішує справу в межах заявлених вимог та на підстав наданих йому доказів;

- особи, які беруть участь у справі, займають активне становище щодо інших учасників процесу та суду;

- сторони самостійно визначають, які саме докази подавати суду, а які притримати;

- особи, які беруть участь у справі, можуть брати участь у справі особисто або через представників;

- кожна особа зобов`язана доказати факти, на які вона покликається;

- у разі невиконання процесуальних обов`язків або нездійснення процесуальних прав для особи настають небажані для неї правові наслідки.

Диспозитивність (від лат. Dispono розпоряджаюся) це надання особам, які беруть участь у справі, можливості вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд. Зміст принципу диспозитивності перш за все розкривається через положення хто хоче здійснити свої права, має сам потурбуватися про це.

Вказані принципи надають кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

З системного аналізу п. 3 ч. ст. 257 ЦПК України та положень ст. 223 ЦПК України вбачається те, що законодавець безпосередньо пов`язує участь позивача в судових засіданнях з рухом судового процесу. Це уявляється вірним дії суду залежать від дій позивача.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (див. наприклад рішення Європейського суду прав людини у справі Каракуця проти України).

За ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності. Особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених ст. ст 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Також слід відмітити, що в Україні дії система публікації відомостей про час та місце розгляду справи в мережі Інтернет на сайті Судова влада і позивач має усі можливості з отримання інформації про розгляд його справи.

Отже, позивач має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (наприклад, розгляд справи в режимі відеоконференції в порядку ст. 212 ЦПК України, у разі неможливості особистої явки до суду).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Це не є порушенням прав учасників спору. Європейський суд з прав людини у своїй практиці висловлював правову позицію про те, що обмеження доступу до суду з метою запобігання зловживанню процесуальними засобами також загалом може визнаватися таким, що має легітимну мету (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Моннелл і Морріс проти Сполученого королівства.)

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення недотримання строків розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особі (справа "Скопелліті проти Італії" від 23 листопада 1993 року), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25 березня 1999 року).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не вживалися передбаченими цивільно-процесуальним законодавством дії для скорішого розгляду справи, а неявки позивача у судові засідання без поважних причини свідчить про незацікавленість стороною позивача розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи неявки позивача у судове засідання, а також відсутність заяв про розгляд справи у його відсутність, суд позбавлений можливості розглянути справу по суті. Суд зазначає, що питання про визнання позову також підлягає дослідженню в судовому засіданні, для чого суд визнав явку сторін по справі обов`язковою. З огляду на наявність суперечливої інформації з приводу смерті відповідача ОСОБА_2 суд позбавлений можливості розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Таким чином, виходячи з усталеної практики Верховного Сууд України, суд приходить до висновку, про вжитя всіх можливих заходів для сповіщення сторін по справі та розгляду її по суті, однак як вбачається з аналізу викладених вище обставин, можна обгрунтовано стверджувати про неналежне здійснення позивачем своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразились у відсутності інтересу до поданого до суду позову, що привело до затягування судового розгляду справи, а тому суд визнає таку поведінку позивача зловживанням своїми процесуальними правами.

За таких обставин, суд вважає можливим застосувати наслідки, які передбачені ч.3 ст. 44 ЦПК України та залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Керуючись ч.3 ст. 44 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки- залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: А.В. Науменко

Повний текст ухвали виготовлено 17.04.2023 року.

Суддя: А.В. Науменко