Справа № 314/3284/22
Провадження № 2/314/203/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2023 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі судді Мануйлової Н.Ю., секретар судового засідання Рясна А.В., розглянувши в приміщенні суду у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу №314/3284/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання батьківства

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , актовий запис про народження за №12, складений Жовтневою сільською радою Токмацького району Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 14 жовтня 2009 року Жовтневою сільською радою Токмацького району Запорізької області серії НОМЕР_1 .

Відповідно до актового запису про народження батьком дитини записано ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_2 .

Разом із тим, біологічним батьком дитини позивач вважає себе.

Починаючи з 2007 року позивач та відповідач проживали у цивільному шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, ОСОБА_3 .

У свідоцтві про народження сина прізвище батька дитини записано ОСОБА_1 , зі слів матері, відповідно до вимог ст.135 СК України, проте, біологічним батьком дитини є позивач по справі - ОСОБА_1 .

Фактично позивач та відповідач весь час проживали спільно, вели спільне господарство, спільними зусиллями утримували та виховували сина ОСОБА_3 , та в подальшому 15 жовтня 2022 року одружились, про що Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) складено актовий запис за №244, що підтверджуються свідоцтвом про шлюб, виданий 15 жовтня 2022 року серії НОМЕР_2 .

У зв`язку із оголошення воєнного стану, поміж іншого, на території Запорізької, області в межах Бердянського, Василівського, Мелітопольського, Пологівського районів; відповідачка, зареєстрована за місцем проживання у м.Токмак, разом із ОСОБА_3 з кінця лютого 2022 року переїхала до домоволодіння позивача й мешкає спільно із чоловіком та дитиною в м.Вільнянськ за адресою: АДРЕСА_1 однією сім`єю.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляду справи за його відсутності, просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала через канцелярію суду заяву про визнання позовних вимог, просила суд позов задовольнити, розглянути справі за її відсутності.

Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки відповідач визнав, пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, суд за згодою сторін та враховуючи положення ч. ч. 3, 4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Як вставноелно судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 . Батьками зазанчено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Вказані обаствини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданного 14.10.2009 Жовтневою сільською радою Токмацького району Запорізької області, актовий запис № 12.

15.10.2022 сторони по справі уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданного Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 244.

Позивач разом з сином зареєстрована та проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою місця проживання позивача: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживаннявід 22.12.2022.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Відповідно до частини другої статті 125 CК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Відповідно до частин першої-третьої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України.

Неможливість особистого звернення позивача до відділу реєстрації актів цивільного стану обумовлена тим, що відповідно до п.2.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження (крім випадків, коли актовий запис про народження складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства.

Проте, територія Токмацького району у зв`язку із оголошенням воєнного стану залишається тимчасово окупованою, зокрема, позивач по справі є військовослужбовцем, що підтверджується довідкою другого відділу Територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України від 06.09.2022 за №2/5/1181 за мобілізацією та направлений на військову службу.

Крім того, відповідно до вимог пункту 2.10. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що заяви батьків про виправлення (зміну) прізвища або власного імені дитини в актовому записі про її народження у зв`язку з тим, що при державній реєстрації народження дитині присвоєно прізвище або власне ім`я без урахування побажань обох або одного з батьків, приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану не пізніше одного року з дня народження, а заяви про виправлення власного імені дитини у зв`язку з тим, що вона фактично має власне ім`я, відмінне від зазначеного в актовому записі про її народження, - до досягнення нею 14-річного віку.

Спір між батьками щодо виправлення (зміни) прізвища або власного імені дитини у цьому випадку вирішується органом опіки та піклування або судом.

Разом із тим, станом на час звернення до суду повний вік малолітнього сина складає 13 років, що унеможливлює внесення змін до актового запису про народження шляхом звернення до органу реєстрації актів цивільного стану, отже спір підлягає вирішенню в судовому порядку.

Відповідно до роз`яснень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2008 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

У третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.02.2020 у справі № 643/9245/18 (провадження №61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130 СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. Тобто, доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №543/738/16-ц (провадження №61-4163св18), від 29.08.2018 у справі №641/9147/15-ц (провадження №61-26210св18), від 21.11.2018 у справі №225/6301/15-ц (касаційне провадження №61-30047св18).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Зважаючи на те, що відповідач визнала позовні вимоги, суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, на підставі ст.82 ЦПК України зазначені в позовній заяві обставини не підлягають доказуванню.

Згідно з ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктом 2.13.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

За встановлених обставин, а також, беручи до уваги те, що відповідач визнала обставини, зазначені в позовній заяві, визнання позову не суперечить закону та інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Враховуючи, що позивач не просив стягнути понесені судові витрати з відповідача, суд залишає за ним суму сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-80, 259, 263-265, 280-281, 354 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , Місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_4 ) про визнання батьківства, задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 батьком малолітньої дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоногірка Токмацького району Запорізької області.

Внести зміни до актового запису №12 від 14 жовтня 2009 року, складеного Жовтневою сільською радою Токмацького району Запорізької області, про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- в графі «Батько» виключити запис про прізвище батька « ОСОБА_3 », зазначивши прізвище батька дитини « ІНФОРМАЦІЯ_4 »;

- прізвище дитини « ОСОБА_3 » змінити на « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

31.01.2023