м. Тернопіль
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Марциновської І.В.,
за участю секретаря судового засідання Макогін А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області питання про розподіл понесених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування коштами,
У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування коштами.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.03.2023 у позові ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування коштами відмовлено повністю. Судові витрати у виді судового збору у сумі 992,40 грн покладені на позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Призначено судове засідання для вирішення питання про розподіл понесених сторонами витрат на професійну правничу допомогу. Наданий сторонам строк п`ять днів з дня ухвалення рішення суду для подання доказів щодо розміру таких витрат.

29.03.2023 на офіційну електронну адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання представника відповідача адвоката Сампари Н.М. про долучення доказів на підтвердження розміру витрат, понесених відповідачем. Указане клопотання подане у межах визначеного судом п`ятиденного строку. У клопотанні зазначено, що судові витрати відповідача за розгляд даної цивільної справи складаються з витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір становить 20000 грн. На підтвердження цього до клопотання долучено договір про надання правничої допомоги № б/н від 02.02.2023, акт виконаних робіт (опис робіт адвоката в межах справи № 607/18401/22) від 27.03.2023.

03.04.2023 ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гриців О.Я., через систему «Електронний суд» подала до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про ухвалення додаткового рішення. У поданій заяві вказала, що судові витрати позивача ОСОБА_1 за розгляд даної цивільної справи складаються з витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір становить 13000 грн, з яких: витрати на правничу допомогу, що була надана адвокатом Гриців О.Я., у розмірі 10000 грн; витрати на правничу допомогу, що була надана адвокатом Світликом О.М., у розмірі 3000 грн. На підтвердження цього до клопотання долучено договір про надання правової допомоги від 16.11.2022, додаткову угоду № 3 до договору № 65/2022 про надання правничої (правової) допомоги від 16.11.2022, акти виконаних робіт від 03.04.2023, а також розписки від 16.11.2022, 27.02.2023 та 24.03.2023.

Також у поданій заяві адвокат Гриців О.Я. просила поновити строк на подання доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомоги. В обґрунтування пропуску даного строку адвокат зазначила два різних варіанти розрахунку п`ятиденного строку для подання доказів на підтвердження розміру судових витрат. Так, згідно з першим варіантом адвокат зазначила, що п`ятиденний строк лише розпочався 03.04.2023, а саме від дати, коли представник позивачів дізналась про існування судового рішення, зважаючи на те, що рішення суду від 27.03.2023 ухвалене за відсутності позивачів та їх представника адвоката Гриців О.Я. Згідно з другим варіантом адвокат вказала, що 03.04.2023 є останнім днем строку подання доказів відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки п`ятий день з 27.03.2023, тобто з дня ухвалення судового рішення, припадає на 01.04.2023, який є вихідним днем.

10.04.2023 ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гриців О.Я., через систему «Електронний суд» подала до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем ОСОБА_2 під час розгляду даної справи. Заперечення мотивовані тим, що у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем ОСОБА_2 , слід відмовити, оскільки у поданому відзиві представник відповідача не вказала про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Крім цього, адвокат Гриців О.Я. вказала, що відсутні докази, які б підтверджували надання відповідачу правової допомоги. За таких підстав просила залишити без задоволення заяву відповідача ОСОБА_2 про стягнення на його користь з позивачів витрат на професійну правничу допомогу.

13.04.2023 на офіційну електронну адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшли заперечення представника відповідача адвоката Сампари Н.М. на заяву про ухвалення додаткового рішення. Представник відповідача зазначила, що у позивачів відсутня законодавчо встановлена можливість звертатися з заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, а тому відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, слід покласти на позивачів. Проте у разі, якщо суд прийде до переконання про можливість задоволення заяви, представник відповідача зазначила, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13000 грн не відповідає критерію розумності їх розміру у співвідношенні з конкретною справою, а тому вважає, що розмір таких витрат слід зменшити до 500 грн.

У судове засідання 13.04.2023 сторони не з`явилися.

Указане не перешкоджає вирішенню питання про розподіл судових витрат.

Дослідивши матеріали цивільної справи, що стосуються питання про розподіл судових витрат, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

У ч. 1 ст. 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абз. 2 п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16.11.2000 № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абз. 3, 4, 5 пп. 31, абз. 1 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009).

Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (ст. 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ст. 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, у поданому запереченні на відповідь на відзив відповідач ОСОБА_2 вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом позову, становить 20000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні 27.03.2023 до виходу суду до нарадчої кімнати (оскільки розгляд справи відбувався за правилами спрощеного провадження, яке не передбачає проведення судових дебатів) представник відповідача адвокат Сампара Н.М. заявила клопотання про подання доказів на підтвердження понесених відповідачем ОСОБА_2 витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Щодо доводів представника позивачів адвоката Гриців О.Я. про відсутність підстав стягнення на користь відповідача ОСОБА_2 судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу, оскільки сторона відповідача не вказала про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, саме у відзиві, суд зазначає таке.

Так, під час вирішення питання про можливість призначення судового засідання для вирішення питання про розподіл понесених саме відповідачем судових витрат суд вказував, що системний аналіз ч. 2 ст. 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку витрат у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування ч. 2 ст. 124 ГПК України, яка є тотожною за змістом ч. 2 ст. 134 ЦПК України, містяться у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі № 922/1897/18, від 24.12.2019 у справі № 909/359/19, від 13.02.2020 у справі № 911/2686/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16223/18, від 21.05.2020 у справі № 922/2167/19, від 10.12.2020 у справі № 922/3812/19, а також у постанові від 08.01.2021 у справі № 161/20630/18.

За наслідками розгляду справи під час постановлення судового рішення від 27.03.2023 суд вже встановив можливість вирішення питання про розподіл понесених відповідачем судових витрат, а тому не вбачає необхідності повторно приймати аналогічне рішення з даного приводу.

Так, рішення суду ухвалене 27.03.2023.

29.03.2023 на офіційну електронну адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання представника відповідача адвоката Сампари Н.М. про долучення доказів на підтвердження розміру витрат, понесених відповідачем, додатками до якого є: договір про надання правничої допомоги № б/н від 02.02.2023, акт виконаних робіт (опис робіт адвоката в межах справи № 607/18401/22) від 27.03.2023.

Так, 02.02.2023 між ОСОБА_2 та адвокатським об`єднанням «Захист Права», в особі керуючого партнера Сампари Н.М., укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво інтересів клієнта в Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області у справі № 607/18401/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування коштами.

Згідно з п. 4.1. цього договору сторони дійшли згоди, що розмір гонорару за надання правової допомоги клієнту становить 20000 грн.

Пунктом 4.3 цього договору сторони визначили, що клієнт зобов`язаний протягом 60 днів з дати винесення рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області у даній справі оплатити гонорар в розмірі, визначеному сторонами у п. 4.1. цього договору.

При цьому зі змісту акту виконаних робіт (опис робіт адвоката в межах справи № 607/18401/22) від 27.03.2023 вбачається, що відповідно до договору про надання правової допомоги адвокат надав, а клієнт отримав правову допомогу в такому обсязі: детальне обговорення, аналіз проблеми, консультація клієнта 1500 грн; ознайомлення з матеріалами та документами 1500 грн; аналіз судової практики в даній категорії справ 1500 грн; вироблення правової позиції 1500 грн; написання відзиву на позовну заяву 4000 грн; написання клопотання про долучення доказів 1000 грн; написання заперечення на відповідь 2000 грн; участь у судових засіданнях 7000 грн.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18, від 10.11.2021 у справі № 329/766/18.

Так, суд враховує, що сторона позивачів подавала клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та просила відмовити у задоволенні стягнення таких витрат у повному обсязі.

Крім цього, суд приймає до уваги, що стороною відповідача було подано дві заяви по суті справи, для подачі яких представнику відповідача необхідно було ознайомитись з матеріалами справи, здійснити аналіз судової практики, виробити правову позицію та провести консультацію з клієнтом. Відтак, враховуючи незначну складність справи та незначний обсяг доказів у справі, суд доходить висновку, що достатнім та таким, що відповідає критеріям розумності, буде розмір витрат, який за вказану вище роботу представника відповідача становить 5000 грн.

Так само суд зважає на те, що представник відповідача приймала участь у трьох судових засіданнях, які були нетривалі за часом, а тому доходить висновку, що об`єктивним розміром за оплату послуг адвоката щодо участі у судовому засіданні з урахуванням добирання адвоката до зали судового засідання буде 1500 грн за кожне з судових засідань. Відтак загальна сума витрат в цій частині становитиме 4500 грн.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність заяви представника позивачів, суд доходить висновку про необхідність зменшення розміру витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Сампарою Н.М., та вважає, що такий розмір має становити 9500 грн, що відповідає принципам співмірності, достовірності, пропорційності та обґрунтованості цих витрат.

Указаний висновок суду також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.02.2022 у справі № 910/17183/20.

Крім цього, суд встановив, що у поданій позовній заяві позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вказали, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивачі очікують понести у зв`язку з розглядом цієї справи, становить 13000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні 27.03.2023 до виходу суду до нарадчої кімнати (оскільки розгляд справи відбувався за правилами спрощеного провадження, яке не передбачає проведення судових дебатів) представник позивачів адвокат Світлик О.М. зробив усну заяву про подання доказів на підтвердження понесених позивачами витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

03.04.2023 ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гриців О.Я., через систему «Електронний суд» подала до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про ухвалення додаткового рішення, додатками до якої є: договір про надання правової допомоги від 16.11.2022, додаткова угода № 3 до договору № 65/2022 про надання правничої (правової) допомоги від 16.11.2022, акти виконаних робіт від 03.04.2023, а також розписки від 16.11.2022, 27.02.2023 та 24.03.2023.

Щодо клопотання адвоката Гриців О.Я. про поновлення строків на подання доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомоги, суд зазначає таке.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відтак при обчисленні строку, впродовж якого сторона у справі має можливість подати суду докази на підтвердження розміру судових витрат, слід виходити з дати ухвалення рішення суду, а не з дати отримання копії такого рішення учасниками справи.

З урахуванням викладених обставин суд вважає хибними доводи адвоката Гриців О.Я. щодо обчислення строку на подання доказів на підтвердження розміру судових витрат, виходячи з дати отримання копії судового рішення. Більше того суд звертає увагу, що адвокат Світлик О.М. як представник позивачів був присутній під час проголошення рішення суду, а відтак був обізнаний про наявність такого рішення та отримав його копію 27.03.2023. Так само копія судового рішення у даній справі була доставлена адвокату Гриців О.Я. в особистий електронний кабінет користувача у підсистемі «Електронний суд» 27.03.2023, що підтверджується відповідною довідкою, наявною в матеріалах справи.

Відтак, враховуючи те, що судове рішення ухвалено 27.03.2023, п`ятиденний строк на подання доказів на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, закінчився 03.04.2023 (з урахуванням того, що 01.04.2023 та 02.04.2023 є вихідними днями).

За таких обставин, зважаючи на те, що докази на підтвердження розміру витрат, понесених позивачем ОСОБА_1 , сформовані адвокатом Гриців О.Я. у підсистемі «Електронний суд» 03.04.2023, суд доходить висновку про відсутність підстав для поновлення строку на подання цих доказів, оскільки останні надані суду у межах встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку.

Так, 16.11.2022 між ОСОБА_1 та адвокатом Гриців О.Я. укладений договір про надання правничої допомоги, відповідно до умов якого адвокат Гриців О.Я. зобов`язалась надати позивачу правничу допомогу та представляти права і законні інтереси клієнта, зокрема під час звернення до суду з позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування коштами.

Пунктом 3.1. цього договору сторони визначили, що клієнт сплачує адвокату в день підписання договору гонорар в сумі 10000 грн.

16.11.2022 ОСОБА_1 сплатила адвокату Гриців О.Я. гонорар в розмірі 10000 грн, що підтверджується розпискою від 16.11.2022.

03.04.2023 між ОСОБА_1 та адвокатом Гриців О.Я. підписано акт виконаних робіт (додаток до договору про надання правової допомоги від 16.11.2022), відповідно до якого клієнт отримав правову допомогу в такому обсязі: оформлення адвокатського запиту 1500 грн; підготовка позовної заяви 6000 грн; відповідь на відзив 2500 грн.

Крім цього, 27.02.2023 між ОСОБА_1 та адвокатом Світликом О.М. укладена додаткова угода № 3 до договору № 65/2022 про надання правової допомоги від 16.11.2022, відповідно до умов якої за участь в судовому засіданні суду першої інстанції клієнт сплачує адвокату гонорар в сумі 1500 грн за кожне судове засідання, у строк не пізніше, як за один день до дати такого засідання.

27.02.2023 та 24.03.2023 ОСОБА_1 сплатила адвокату Світлику О.М. гонорар в розмірі по 1500 грн, що підтверджується відповідними розписками.

03.04.2023 між ОСОБА_1 та адвокатом Світликом О.М. підписано акт виконаних робіт (додаток до договору про надання правової допомоги № 65/2022 від 16.11.2022), відповідно до якого вартість виконаних робіт, які полягають в участі у двох судових засіданнях 01.03.2023 та 27.03.2023 складає по 1500 грн.

Докази щодо розміру понесених позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судових витрат суду не надані.

Так, суд враховує, що сторона відповідача подавала клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та просила задовольнити розмір таких витрат лише у сумі 500 грн.

Крім цього, суд приймає до уваги, що стороною позивачів, аналогічно як і стороною відповідача, було подано дві заяви по суті справи, для подачі яких представникам позивачів необхідно було ознайомитись з матеріалами справи, здійснити аналіз судової практики, виробити правову позицію та провести консультацію з клієнтами. Відтак, враховуючи незначну складність справи та незначний обсяг доказів у справі, суд доходить висновку, що достатнім та таким, що відповідає критеріям розумності буде розмір витрат, який за вказану вище роботу представників становить 5000 грн.

Так само суд приймає до уваги те, що представник позивачів адвокат Світлик О.М. приймав участь у трьох судових засіданнях, однак подав докази на підтвердження розміру понесених витрат лише щодо участі у двох судових засіданнях. Суд вважає, що об`єктивним розміром за оплату послуг адвоката щодо участі у судовому засіданні буде 1500 грн за кожне з судових засідань. Відтак загальна сума витрат в цій частині становитиме 3000 грн.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність заяви представника відповідача, суд доходить висновку про необхідність зменшення розміру витрат позивача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, надану адвокатами Гриців О.Я. та Світликом О.М., та вважає, що такий розмір має становити 8000 грн, що відповідає принципам співмірності, достовірності, пропорційності та обґрунтованості цих витрат.

Однак враховуючи, що у задоволенні даного позову відмовлено, суд доходить висновку про необхідність покладення таких витрат на позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 59 Конституції України, ст. 1, 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 2 ч. 3 п. 12, 76-81, 89, 133 ч. 1, 3 п. 1, 137, 141 ч. 2, 3, 8, 246, 259, 263, 265, 270, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у рівних частинах судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 9500 (дев`ять тисяч п`ятсот) гривень.

Судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000 (вісім тисяч) гривень покласти на позивача ОСОБА_1 .

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового рішення.

Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: с. Черкавщина, Чортківський район, Тернопільська область; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Позивач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Представник позивачів: адвокат Гриців Ольга Ярославівна, місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Представник позивачів: адвокат Світлик Олег Мирославович, місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Представник відповідача: адвокат Сампара Надія Миронівна, місцезнаходження: вул. За Рудкою, буд. 33, офіс 24А, м. Тернопіль.

СуддяІ. В. Марциновська