справа № 462/5011/23
УХВАЛА

07 липня 2023 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Кирилюк А. І., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення усіх сум, що підлягали виплаті при звільненні,

встановив:

Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Швець Д. Ю. 30.06.2023 року (вх. № 13746) звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою, в якій просить:

- витребувати від АТ «Укртрансгаз» інформацію щодо розміру невиплаченого залишку річної премії за 2021 рік та довідку про розмір заробітної плати за січень та лютий 2023 року щодо ОСОБА_1 ;

- скасувати наказ від 10.03.2023 року № 148 «Про затвердження Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» в частині, що стосується виплати залишку річної премії працівнику ОСОБА_1 за 2021 рік не пізніше 90 календарних днів після закінчення воєнного стану в Україні, встановленої Додатком 2 до Програми припинення трудових відносин з працівниками Акціонерного товариства «Укртрансгаз» Угодою про розірвання трудового договору;

- стягнути з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 невиплачену при звільненні заробітну плату у вигляді невиплаченого залишку річної премії за 2021 рік;

- стягнути з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні;

- стягнути з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 усі понесені в ході розгляду справи судові витрати.

Ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї документами, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

У відповідності до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем визначено ціну позову 95 000 грн. 00 коп., однак не долучено обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються, що позбавляє суд об`єктивної можливості визначити розмір судового збору, який позивач зобов`язаний сплати при поданні позову до суду; не конкретизовано зміст позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки (відсутній розрахунок сум, не вказано суму, яка підлягає стягненню та період за який необхідно стягнути середній заробіток); позивачем не зазначено доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); не вказано інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Крім того, згідно із ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При цьому, суд враховує, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Тобто, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні є різновидом відповідальності роботодавця перед працівником за порушення своїх зобов`язань з виплати заробітної плати і не входить до структури заробітної плати.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 8/568.

Відповідно до постанови Верховного Суду у справі № 728/2955/18 від 10.01.2019 року, починаючи з 01.09.2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16 погодилася з попередніми правовими позиціями Верховного суду України, що вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не належать до вимог, за пред`явлення яких до роботодавця працівники-позивачі звільняються від сплати судового збору.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі № 369/10046/18, зроблено висновок, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є заробітною платою, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника.

Отже, відповідно до Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій на вирішення суду поставлені вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, позивач не звільнений.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, суд звертає увагу, згідно із ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Як вбачається з матеріалів, позовна заява подана за допомогою системи «Електронний суд», тому розмір судового збору позивач має право сплатити з розрахунку «сума судового збору ? 0,8 «коефіцієнт для пониження».

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху та запропонувати позивачу усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Керуючись ст. 82, 83, 175, 177, 260, 261 ЦПК України, суд -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення усіх сум, що підлягали виплаті при звільненні - залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду у зазначений строк, позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення усіх сум, що підлягали виплаті при звільненні - вважати неподаною та повернути заявнику з усіма доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: