Ухвала

17 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 209/3612/21

провадження № 61-4696ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,

розглянув касаційну скаргу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 лютого

2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, в якому просив стягнути з Державного бюджету України 300 000 грн моральної шкоди, а також 62 500 грн, сплачених за надання йому правничої (юридичної) допомоги у кримінальному провадженні.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року позов задоволено частково, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 62 500 грн у відшкодування майнової шкоди та 150 000 грн у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням та діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, а всього 212 500 грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди відмовлено. Стягнуто зі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону та Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі, на користь держави по

1 062,50 грн судового збору, з кожного.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2023 року апеляційні скарги Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Мелітополі задоволено частково, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року в частині стягнення із Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону на користь держави 1 062,50 грн судового збору; в частині стягнення з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі на користь держави 1 062,50 грн судового збору скасовано, в іншій оскаржуваній частині рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року - залишено без змін.

У березні 2023 року засобами поштового зв`язку Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону подала касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2023 року у цивільній справі № 209/3612/21, в якій просить оскаржувані судові рішення в частині задоволених позовних вимог про стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 62 500 грн у відшкодування майнової шкоди скасувати та справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону реалізувала своє право на апеляційний перегляд справи

№ 209/3612/21.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 05 квітня 2018 року в справі Zubac v.Croatia, № 40160/12 вказав на обмеженість доступу до судів вищої інстанції. Так, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, які дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, і таке регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Спосіб застосування пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод до апеляційних та касаційних судів залежить від особливостей судового провадження, про яке йдеться, і необхідно враховувати всю сукупність процесуальних дій, проведених в рамках національного правопорядку, а також роль судів касаційної інстанції в них; умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги (рішення ЄСПЛ у справах

«Леваж Престасьон Сервіс» проти Франції», «Шамоян проти Вірменії»).

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга.

Ціна позову у справі № 209/3612/21 становить 362 500 грн та не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684 грн х 250 = 671 000 грн, де 2 684 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2023року).

Оспорювана сума за касаційною скаргою становить 62 500 грн.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Незгода із оскаржуваними судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у справі із ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; відповідач реалізував своє право на апеляційний перегляд; справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору; наявність випадків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, колегією суддів не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 січня 2023 року в справі № 209/3612/21.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта