МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2023 р. Справа №370/404/23

Макарівський районний суд Київської області

у складі: судді Білоцька Л.Б..

із секретарем Лузан І.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Макарівського районного суду Київської області у смт Макарів Бучанського району Київської області

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зміну частки у праві власності, внесення змін до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зміну частки у праві власності, внесення змін до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно. В огрунтування позовних вимог вказувала, що вона є співвласником 1/4 приватної спільної частки житлового будинку від загальної площі 253,5 м.2, житлова площа 157,8 кв.м., з відповідною часткою на господарські будівлі та споруди, сарай, погріб, сарай, погріб, літня кухня, гараж, гараж, огорожа, що в загальному складає домоволодіння, розташоване за адресом, АДРЕСА_1 .

Право власності на зазначену спільну частку набула на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2021 року, після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 .

Відповідно до рішення виконавчого комітету Макарнівської селищної ради від 25.11.2004 року № 213 було оформлено право власності і перерозподілено долі в житловому будинку АДРЕСА_2 .

У серпні 2022 року співвласники вказаного будинку звернулися до Макарівської селищної ради з заявою про знищене їхнє домоволодіння (бід. АДРЕСА_1 ) внаслідок збройної агресії рф проти України. При перевірці наданих правовстановлюючих документів, які посвідчують право приватної спільної частки житлового будинку, було виявлено невідповідність часток, а саме у позивача ОСОБА_1 , 1/4 частка є помилково збільшеною, замість 11/50 частки.

У зв`язку із допущеною помилкою при реєстрації за первісним набувачем ? спільної частки вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_1 не може дальше володіти та розпоряджатися у повній мірі своєю власністю, а тому виникла необхідність усунути розбіжності у визначенні належної спільної частки об`єкта нерухомого майна у судовому порядку та внести зміни в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в частині зміни спільної частки домоволодіння.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та просила позовні вимоги задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив їх задовольнити, також просив суд розглядати справу за його відсутності.

Від відповідача ОСОБА_3 також надійшов відзив на позовну заяву, в якій остання позовні вимоги визнала та просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Крім того, від відповідача ОСОБА_4 також надійшов відзив, в якому вона просила позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи за її відсутності.

ОСОБА_7 , яка є відповідач у справі подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК Україні фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є співвласником 1/4 приватної спільної частки житлового будинку від загальної площі 253,5 м.2, житлова площа 157,8 кв.м., з відповідною часткою на господарські будівлі та споруди, сарай, погріб, сарай, погріб, літня кухня, гараж, гараж, огорожа, що в загальному складає домоволодіння, розташоване за адресом, АДРЕСА_1 .

Право власності на зазначену спільну частку набула на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2021 року, після смерті свого чоловіка ОСОБА_6 , яке зареєстроване в реєстрі за № 3267 (а.с 8).

Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.09.2021 року. ОСОБА_1 належить 1/4 приватної спільної частки житлового будинку, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080. Номер об`єкта в РПВН: 27987321.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Макарівської селищної ради від 25.11.2004 року № 213 про перерозподіл долей в житловому будинку АДРЕСА_1 , вирішено: оформлено право власності і перерозподілити долі в житловому будинку АДРЕСА_2 :

- ОСОБА_8 - 23/50 ч.ж./буд. Замість 1/4 ч.ж/буд,

- ОСОБА_6 - 11/50 ч.ж/буд., замість 1/4 ч.ж/ буд.,

- ОСОБА_9 - 8/50 ч.ж/буд., замість 50,8 кв.м.,

- ВАТ фабрика «Світанок» - 8/50 ч.ж/буд., замість 1/2 ч.ж/буд.

Окрім позивача, співвласниками, даного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, також є: ОСОБА_5 , співвласник 23/50 приватної спільної частки житлового будинку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.09.2022 року, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080. Номер запису про право власності: 47847274. Номер об`єкта в РПВН: 27987321 ,(а.с.21); ОСОБА_10 , співвласник 8/50 приватної спільної частки житлового будинку, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.09.2022 (а.с.25); ОСОБА_2 , співвласник 8/100 приватної спільної частки житлового будинку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.08.2022 року (а.с.29); ОСОБА_3 , співвласник 8/100 приватної спільної частки житлового будинку.

Тобто, належні частки співвласників відповідно правовстановлюючих документів, які посвідчують кожного приватну спільну частку зазначеного домоволодіння, а саме: 1/4 частка ОСОБА_1 , 23/50 частки ОСОБА_5 , 8/50 частки ОСОБА_4 , 8/100 частки ОСОБА_2 , 8/100 частки ОСОБА_3 , не відповідають ідеальній приватній спільній частці співвласників, тобто не є одна ціла частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Вирішуючи даний спір, суд виходить також з наступного.

У відповідності до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно дост.ст.12,81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, , обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі також - Закон України № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України № 1952 викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952 відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таку ж правову позицію містить постанова Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 465/7960/18-ц.

Відповідно до ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших

речових прав проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної

сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

Згідно ч. 5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 247, 265, 354-355 ЦПК України суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про зміну частки у праві власності, внесення змін до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно задовольнити.

Змінити ОСОБА_1 , з 1/4 у праві приватної спільної частки, на 11/50

у праві приватної спільної частки житлового будинку від загальної площі 253,5 кв.м., житлова площа 157,8 кв.м., з відповідною часткою на господарські будівлі та споруди, сарай (літера Б), погріб (під літерою Б), сарай (літера 3), погріб (під літерою 3), літня кухня (літера В), гараж (літера Г), гараж (літера Д), огорожа (№1,4,2,3,5,6), що розташоване за адресом, АДРЕСА_1 , із внесенням змін до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 12.04.2023 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

ОСОБА_3 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

ОСОБА_4 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

ОСОБА_5 : АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Л.В. Білоцька