Справа № 297/3878/22
22 березня 2023 року м. Берегове
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого МИХАЙЛИШИН В. М., за участю секретаря Мартинишин О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданніцивільну справу за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНОГО БАНКУ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором,
ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулося до Берегівського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором №28/08 від 22.02.2008 року в розмірі 2998,41 доларів США.
На підставі вказаного рішення 25 травня 2010 року було видано виконавчі листи, а 07 вересня 2022 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження щодо боржника ОСОБА_2 та 14 листопада 2022 року аналогічного змісту постанову щодо боржника ОСОБА_1 ..
При цьому, стягнення заборгованості з відповідачів у національній валюті не могло і не змінило облік заборгованості позичальника ОСОБА_1 на балансі Банку. Цей облік вівся в тій же валюті кредитування, адже нарахування платежів за кредитом і зобов`язання за кредитним договором відповідно до умов кредитного договору мали здійснюватися позичальником виключно у валюті кредитування. Таким чином, той факт, що у 2010 році суд ухвалив рішення про стягнення заборгованості за валютним кредитним договором у гривні, має своїм юридичним наслідком лише те, що позивач позбавлений права в даний час додатково стягувати з відповідачів залишок кредитної заборгованості у доларах США, який залишився після виконання судового рішення у гривневому еквіваленті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце,дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином. При цьому, подав заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечив.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судові засідання, призначені на 13 лютого 2023 року та 22 березня 2023 року безповажно не з`явились, про місце, дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином, в тому числі розміщенням оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті суду. Відзив щодо позову не подали, причини неявки не повідомили.
В межах вимог ст. 280 ЦПК України, суд у даній справі на підставі наявних у ній документів ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Позаяк, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; відповідачі не з`явилися в судові засідання без поважних причин і без повідомлення причин; відповідачі не подали відзив; позивач не заперечив проти такого вирішення справи.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що відповідно до заочного рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 11.05.2010 року позов ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та звернення стягнення на предмет застави задоволено.
Крім цього, судом встановлено, що постановами від 07.09.2022 року та 14.11.2022 року про закінчення виконавчого провадження по виконанню виконавчих листів №2-401/10 від 25.05.2010 року і №2-401/10 від 31.03.2020 року закінчено провадження з примусового виконання у зв`язку із повним виконанням рішення.
Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.
За змістом положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, у статті 625 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.
При цьому, у 2010 році Берегівським районним судом Закарпатської області ухвалено рішення про стягнення солідарно з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 боргу за кредитним договором №28/08 від 22.02.2008 року в розмірі 209332,17 гривень. Однак, враховуючи вищенаведені норми закону, стягнення заборгованості з відповідачів у національній валюті не змінило облік заборгованості позичальника ОСОБА_1 , оскільки такий ведеться у валюті кредитування, тобто у доларах США. Тому,заборгованість за кредитним договором не припинилося та фактичного виконання ним грошового зобов`язання не відбулось. Відтак, кредитор має право на стягнення з відповідачів сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення до 23.02.2022 року.
Разом з тим главою 19 ЦК України, визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.
Відповідно до ст. 256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові - ч. 4 ст. 267 ЦК України.
Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки - ст. 257 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.
У відповідності до ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
У даній справі ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» пред`явило позов до суду 13.12.2022 року. При цьому, позивач звернувся за стягненням з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 3 % річних за час прострочення, який, як він вважає, тривав з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року виходячи із простроченої суми заборгованості.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що розмір нарахованих банком 3% складає 2998,41 долари США.
Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком 3 % річних та вважає, що дана сума підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.
Вказаної правової позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц, провадження № 14-465цс18.
Згідно п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).
Враховуючи, що позивач просить стягнути суму заборгованості в іноземній валюті, тому заборгованість слід стягнути в іноземній валюті - 2998,41 долари США.
При цьому, слід зазначити, що згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України на день ухвалення рішення, тобто на 22.03.2023 року офіційний курс гривні до долара США становила за 100 доларів США - 3656,86 гривень.
Отже заборгованість в розмірі 2998,41 доларів США на день ухвалення рішення - 22.03.2023 року становить 109647,65 грн..
Керуючись ст.ст. 256, 257, 267, 261, 526, 530, 610, 625, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280, 284, 288, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНОГО БАНКУ «УКРГАЗБАНК» 3% річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором №28/08 від 22.02.2008 року в розмірі 2998 (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто вісім) доларів США 41 цент, що згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України на день ухвалення рішення становить 109647 (сто дев`ять тисяч шістсот сорок сім) гривень 65 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА АКЦІОНЕРНОГО БАНКУ «УКРГАЗБАНК» судові витрати в розмірі по 1240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Віталій МИХАЙЛИШИН