печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Новака Р.В.,

при секретарі судового засідання - Бурячок А.І.,

позивач: ОСОБА_1

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання недійсним кредитного договору -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання недійсним кредитного договору. В обґрунтування позову зазначив, що 07.08.2020 з володіння позивача вибули дебетові банківські картки, картрахунки за якими у відповідних банківських установах відкритих на ім`я позивача, а також документ, що посвідчує особу позивача - дійсне на момент викрадення посвідчення водія, яке містить необхідні відомості про особу позивача, що відбулося у зв`язку зі здійсненням невстановленою особою злочинного посягання та майнові права позивача шляхом викрадення у нього вищезазначених документів та іншого майна. 08.08.2020 позивач звернувся до ВКП Печерського УП ГУНП у м. Києві із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, яке полягало у наступному: 07.08.2020 близько 20:00 в районі площі Льва Толстого невстановлена особа викрала із сумки позивача грошові кошти у розмірі 6000,00 грн., мобільний телефон, банківські картки ПриватБанку та Пумб Банку, посвідчення водія позивача, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на транспортні засоби позивача. Позивач повідомляє, що згідно виписки з картрахунку позивача, яку позивач долучає до матеріалів справи, а також відповідно до виписки з кредитної історії позивача, на картрахунок позивача відповідачем 08.08.2020 були зараховані грошові кошти у розмірі 17000,00 грн., але позивач не укладав з відповідачем кредитного договору, такі грошові кошти не були зараховані на картрахунок позивача за безпосереднім зверненням позивача, за його розпорядженням або дорученням, в межах діючого кредитного зобов`язання між сторонами, а також позивач фактично не користувався зазначеними грошовими коштами, оскільки банківська пластикова картка АТ КБ «ПриватБанк» належна позивачу, заздалегідь вибула із володіння позивача, таким чином позивач міг скористатися зарахованими коштами лише через касу банку - іншого банку, оскільки в такому випадку наявність у позивача фізично цієї пластикової картки є обов`язковим.

Ухвалою суду від 09.04.2021 справу за вказаним позовом залишено без руху та надано позивачу час на усунення недоліків.

11.06.2021 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання яким він усунув недоліки вказані в ухвалі суду від 09.04.2021.

Ухвалою суду від 12.07.2021 у справі за вказаним позовом відкрито провадження у порядку (спрощеного) позовного провадження, з викликом сторін.

Представник позивача подав клопотання про витребування доказів, а саме, просив витребувати у АТ «ОТП БАНК» (, адреса: 01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43) матеріали (фотографії та/або відеозаписи) особи, яка здійснила операції у банкоматі АТ «ОТП Банк» АТМ 4094 08.08.2020 по зняттю з карткового рахунку позивача, відкритому в АТ КБ «Приват Банку», готівки у розмірі 22000,00 грн., використовуючи банківську пластикову картку позивача, яка вибула з його володіння 07.08.2020 у зв`язку із вчиненням щодо нього крадіжки. Картрахунок позивача є - НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 25.04.2023 клопотання представника позивача - адвоката Мельничука А.Ю. про витребування доказів - задоволено.

13.07.2023 через канцелярію суду від ОТП Банку надійшло повідомлення, відповідно до якого було повідомлено суд, про неможливість виконання ухвали про витребування.

Позивач в судове засідання не з`явився. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками, судом направлялися за місцем перебування вказаним в позовній заяві.Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без участі.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

07.08.2020 з володіння позивача вибули дебетові банківські картки, картрахунки за якими у відповідних банківських установах відкритих на ім`я позивача , а також документ, що посвідчує особу позивача - дійсне на момент викрадення посвідчення водія, яке містить необхідні відомості про особу позивача, що відбулося у зв`язку зі здійсненням невстановленою особою злочинного посягання та майнові права позивача шляхом викрадення у нього вищезазначених документів та іншого майна.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.08.2020 позивач звернувся до ВКП Печерського УП ГУНП у м. Києві із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, яке полягає у наступному: 07.08.2020 близько 20:00 в районі площі Льва Толстого невстановлена особа викрала із сумки позивача грошові кошти у розмірі 6 000 грн., мобільний телефон, банківські картки ПриватБанку та Пумб Банку, посвідчення водія позивача, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на транспортні засоби позивача.

Зазначене звернення позивача до правоохоронних органів внесено до ЄРДР, відкрито кримінальне провадження за фактом звернення №0000284.

Таким чином, 07.08.2020 з володіння позивача вибули дебетові банківські картки, картрахунки за якими у відповідних банківський установах відкритих на ім`я позивач, а також документ, що посвідчує особу позивача - дійсне на момент викрадення посвідчення водія - яке містить необхідні відомості про особу позивача, що відбулося у зв`язку із здійсненням невстановленою особою злочинного посягання на майнові права позивача шляхом викрадення у нього вищезазначених документів та іншого майна.

Згідно виписки з картрахунку позивача, що міститься в матеріалах справи, а також відповідно до виписки з кредитної історії позивача, на картрахунок позивача відповідачем 08.08.2020 були зараховані грошові кошти у розмірі 17000,00 грн., але позивач не укладав з відповідачем кредитного договору, такі грошові кошти не були зараховані на картрахунок позивача за безпосереднім зверненням позивача, за його розпорядженням або дорученням , в межах діючого кредитного зобов`язання між сторонами, а також позивач фактично не користувався зазначеними грошовими коштами, оскільки банківська пластикова картка АТ КБ «ПриватБанк» належна позивачу, заздалегідь вибула із володіння позивача, таким чином позивач міг скористатися зарахованими коштами лише через касу банку - іншого банку, оскільки в такому випадку наявність у позивача фізично цієї пластикової картки є обов`язковим.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику, договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до цього кредитний договір має бути укладений між сторонами у письмовій формі та відповідно відомості про досягнення згоди між сторонами стосовно всіх істотних умов, які пред`являються законом для даного виду договорів, які визначені ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». Закон містить застереження про нікчемність кредитного договору, укладеного без додержання письмової форми.

Як слідує із відомостей, які містяться на офіційному веб-сайті відповідача https://moneyveo.com.ua/, відповідач здійснює діяльність з надання кредитів населенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (У тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також ч. 1 ст. 642 ЦК України передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Згідно ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Таким чином кредитний договір має бути укладений виключно в письмовій формі, тобто шляхом заповнення та підписання сторонами бланку одного документа, який містить всі істотні умови, які пред`явлені для такого виду договорів законом, або якщо хоча б одна сторона заявила необхідність погодити сторонами відповідну умову.

Кредитний договір також являється укладеним у письмовій формі, якщо укладення такого договору відбувається в електронному вигляді за допомогою засобів електронної комерції, які пропонуються відповідним суб`єктом господарювання в мережі Інтернет, однак згідно закону у будь-якому випадку споживач має отримати свій примірник кредитного договору. Обов`язок доказування виконання такої вимоги закону покладається на кредитодавця. В такому випадку відповідний суб`єкт господарювання, яким в мережі Інтернет запропоновано відповідні засоби електронної комерції для укладення договору, несе ризик уразливості таких засобів та їх протиправного використання зловмисниками, а також несе персональний обов`язок у випадку спору доказати, що споживач був належним чином повідомлений про всі обов`язкові для ознайомлення споживачем умови кредитування, що саме споживач надав персональну згоду на укладення кредитного договору за допомогою засобів електронної комерції, а також особисто погодився їх виконувати, а також довести обставини, шо споживач належним чином отримав кредит у відповідному розмірі та на відповідних умовах та кредитні кошти у повному розмірі потрапили у вільне розпорядження позивача за його попередньою згодою та його розпорядженням.

Договір укладається шляхом направлення пропозиції укласти такий договір однією стороною та прийняттям пропозиції іншою. Договір вважається укладеним з моменту прийняття пропозиції іншою стороною.

Позивач особисто не укладав договір з відповідачем як шляхом безпосереднього проставлення власних підписів на бланку такого договору, так і за допомогою засобів електронної комерції, позивач особисто не направляв відповідачу оферту на укладення кредитного договору на визначених умовах, а також не надавав акцепт на оферту відповідача про укладення кредитного договору, позивач не давав особистого розпорядження або доручення щодо переказу на його картрахунок відповідачем 17000,00 грн 08.08.2020 на умовах кредиту, особисто цими коштами позивач не розпоряджався, у володінні позивача зазначені кошти не перебували, а тому не дотримується основний змістовний елемент для визнання кредитного договору укладеним - взаємна воля обох сторін.

Як підтверджується наявними документами, які долучені до цієї позовної заяви, 07.08.2020, тобто заздалегідь до здійснення відповідачем перерахування грошових коштів у розмірі 17000,00 грн на картрахунок позивача, що відбулося 08.08.2020 поза межами волі позивача, що наразі відповідач визначає як кредит, який був виданий позивачу, у позивача невстановлена особа викрала зокрема банківські пластикові картки, серед яких була банківська картка АТ КБ «ПриватБанк», картрахунок за якою відкрито на ім?я позивача, на яку 08.08.2020 було здійснено зарахування відповідачем грошової суми у розмірі 17000,00 грн., а також дійсні на момент викрадення документи, які посвідчують особу позивача.

Оперативність дій зловмисника не надали змогу для позивача своєчасно помітити факт викрадання зазначених документів та іншого майна, зреагувати та превентивно не допустити зазначених наслідків. Але у будь-якому випадку позивач не користувався зазначеними грошовими коштами та не міг би цього зробити у будь-якому випадку у формі використання, яка зазначена у виписці за картрахунком позивача, відкритому у АТ КБ «ПриватБанк», саме в період 07.08.2020 - 08.08.2020, за відсутності у позивача фізично цієї викраденої банківської пластикової картки.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч. 2 ст 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ч. 1, 3-5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Також як вбачається з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди

Крім цього ч. 1 ст. 640 ЦК України визначено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Таким чином правочин вчиняється особою шляхом вчинення активних дій, зокрема шляхом укладення договору. Правочин породжує між його сторонами, яке зокрема засновується та регулюються договором. Отже для визнання правочину дійсним, відповідно для виникнення зобов`язання за договором необхідно встановити наявність взаємної волі сторін на вчинення саме такого правочину, на їх вступ саме у таке зобов`язання, відповідно на укладення саме такого договору, на яких одна 13 сторін обґрунтовує свої вимоги. Окрім того слід визначити, що сторонами узгоджувалися саме ті умови договору, які пред`являються заінтересованою стороною.

За кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати споживачу кредит у визначеному розмірі. За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України обов`язок кредитовця надати кредит передує обов?язку споживача повернути його, відповідно в такому ж порядку такі обов`язки виникають.

У відповідності до ч. 1 ст. 1057 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Як зазначалося раніше, позивач безпосередньо не запитував у відповідача грошові кошти в кредит, а тому й не отримував та не користувався грошовими коштами, які відповідач надав невстановленій особі за власною ініціативою.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином при недотриманні умов для дійсності вчиненого правочину, а саме відсутність взаємного волевиявлення передбачених сторін правочину, відсутність їх беззастережної взаємної згоди на виникнення між ними зобов`язання, згоди таких сторін з певними і конкретно визначеними умовами такого зобов`язання, що полягає в укладенні договору в письмовій формі або за допомогою засобів електронної комерції, що підтверджується достатніми, допустимими та належними доказами у справі, відповідний правочин не може визнаватися дійним.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання договору неукладеним не передбачається ст. 11 ЦК України в якості способу захисту права, а позовні вимоги про визнання факту безгрошовості зобов`язання кредиту не створює ніяких правових наслідків для самого кредитного зобов`язання з метою захисту прав позивача, оскільки кредитний договір на відміну від договору позики є консенсуальним, а не реальним, а тому це не є ефективним способу захисту права, слід розглядати саме позовні вимоги про визнання правочину за кредитним договором недійсним.

Саме такі позовні вимоги були заявлені позивачем у цивільній справі №588/1942/19, яку розглянув Тростянецький районний суд Сумської області, при аналогічних обставинах, які були задоволені судом першої інстанції заочним рішенням від 17.01.2020 року. Зазначене рішення Тростянецького районного суду Сумської області набрало чинності.

З вищенаведеного суд робить висновок, що не дотримана основна умова дійсного правочину - вільне волевиявлення всіх його сторін.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, проте правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. При цьому, з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, доводів і тверджень позивача у встановленому законом порядку не спростував.

Таким чином, враховуючи доведеність факту не укладення позивачем кредитного договору з відповідачем, в протиріччя чого відповідач не може надати достатніх, належних та допустимих доказів (зокрема кредитний договір, підписаний позивачем, або інші докази, які підтверджують факт укладення позивачем кредитного договору на визначених умовах з відповідачем в електронному вигляді), враховуючи доведеність факту безгрошовості кредитного договору, на який обґрунтовує свої вимоги відповідач до позивача, а саме фактичного неотримання позивачем кредитних коштів від відповідача у зазначеному розмірі (17000,00 грн), в тому числі доведеність факту того, що позивач навіть не звертався до відповідача з пропозицією надати йому кредит та не мав такого наміру, оскільки зазначений кредит був запитаний у відповідача невстановленою особою-зловмисником, який незадовго до моменту надання зазначеного кредиту таємно заволодів (викрав) у позивача банківські пластикові картки, в тому числі ту картку, видану АТ КБ «ПриватБанк», на картрахунок якої були зараховані кредитні кошти за оспорюваним кредитним договором, а також документи, шо встановлюють особу, а саме водійське посвідчення, чого було достатньо для запитування кредиту на ім?я позивача невстановленою особою в електронному вигляді, таким чином кредитний договір, який нав`язується відповідачем позивачу, у зв`язку з чим позивач стає вимушеною його стороною, укладений з порушенням норм діючого законодавства України, що описані вище, які тягнуть за собою недійсність правочину за таким кредитним договором. Таким чином в тому числі є протиправними дії відповідача щодо передачі відомостей про позивача до його кредитної історії в частині внесення відомостей про кредитне зобов`язання, яке виникло з точки зору відповідача за оспорюваним кредитним договором.

Стосовно заявлених позовних вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Позивач просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 8000 грн. в якості оплати послуг представника за договором доручення від 11.02.2021.

Так, в матеріалах справи міститься копія договору доручення від 11.02.2021 відповідно до якого, в п 3.2 зазначено, що ціна цього договору (8 000) є сплаченою довірителем повіреному в повному обсязі в момент укладення цього договору, шляхом передачі відповідної грошової суми в готівковій формі. Втім, до позовної заяви не було додано підтверджуючого документу, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція, до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо).

Верховний суд в постанові від 11.06.2020 по справі №821/227/17 зазначив: «при цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція, до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна позиція викладена в постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до квитанцій, що містяться в матеріалах справи, встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 1816,00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в розмірі 1816,00 грн.-підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10-13, 141, 259, 264, 265, 280-282, 284, 289 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання недійсним кредитного договору - задовольнити частково.

Визнати кредитний договір №659306284 від 08.08.2020 -недійсним.

Визнати протиправними дії відповідача щодо передачі відомостей про позивача стосовно укладення кредитного договору від 08.08.2020 до ТОВ «Українське бюро кредитних історій».

Стягнути з відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» на користь позивача судові витрати в якості сплаченого судового збору у розмірі 1816,00 грн.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, буд. 15-Б, пов. 1

Суддя Р.В. Новак