Справа № 461/4913/22 Головуючий у 1 інстанції: Романюка В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/570/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю :представника АТ «ІдеяБанк»-Жовтанецького В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 січня 2023 року у справі за первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 282 086 грн. 01 коп. та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2022 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

В обгрунтування позовних вимог Банк покликався на те, що 06 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено Договір кредиту та страхування №М02.00401.007848267.

Згідно Кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 284 000 грн. зі сплатою 16,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Станом на дату подання позову ОСОБА_1 не повернув отриманий кредит у встановлений Кредитним договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за Кредитним договором, у зв`язку з чим Банк був змушений звернутися до суду.

Останню сплату по Кредитному договору відповідач здійснив 22 грудня 2021 року.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, позивач просив позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача 282 086 грн. 01 коп. заборгованості по Кредитному договору, що складається з: 137 912 грн. 65 коп. основного боргу; 81 715 грн. 86 коп. простроченого боргу; 24969 грн. 50 коп. прострочених процентів та 37 488 грн. 00 коп. простроченої плати за обслуговування кредиту та судові витрати.

У жовтні 2022 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору.

В обгрунтування зустрічного позову покликався на те, що встановлена Банком у кредитному договорі плата за обслуговування кредитної заборгованості відповідно до ч.1 ст.11, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною умовою договору, так як така інформація надається по запиту позичальника на безоплатній основі. Вказував, що пунктом 1.5. Кредитного договору Банком фактично було встановлено плату позичальнику за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи наведене, просив застосувати наслідки виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору, а саме: зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування №М02.00401.007848267 від 06 квітня 2021 року, з часу його укладення, зарахувавши вже сплачені кошти в розмірі 37 488 грн. 00 коп., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості (за нікчемним правочином) в рахунок погашення основного боргу по Договору кредиту та страхування№М02.00401.007848267 від 06 квітня 2021 року; стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за Договором кредиту та страхування №М02.00401.007848267 від 06 квітня 2021 року у розмірі 207 110 грн. 01 коп. та стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 18 січня 2023 року первісний позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: ( АДРЕСА_1 ) про стягнення боргу за кредитним договором - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) заборгованість за Договором кредиту та страхування №М02.00401.007848267 від 06 квітня 2021 року у розмірі 207 110 грн. 01 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: ( АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) судовий збір у розмірі 3106 грн. 00 коп.

У решті позовних вимог Акціонерного товариства «Ідея Банк» - відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: ( АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору, - задоволено.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування №М02.00401.007848267 від 06 квітня 2021 року, з часу його укладення, зарахувавши вже сплачені кошти в розмірі 37 488 грн. 00 коп., що були спрямовані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості (за нікчемним правочином) в рахунок погашення основного боргу по Договору кредиту та страхування№М02.00401.007848267 від 06 квітня 2021 року.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: ( АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 10 000 (десять тисяч ) гривень.

Стягнуо з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) на користь ДСА України судовий збір у сумі 992 грн.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржило Акціонерне товариство «Ідея Банк».

В апеляційній скарзі покликається на те, що ОСОБА_1 обрав неналежний спосіб захисту, зокрема, через те, що для захисту його інтересів суд був зобов`язаний під час розгляду позову Банку зробити висновок щодо дійсності/нікчемності правочину, та відповідно застосувати наслідки нікчемності умов кредитного договору для дотримання принципу процесуальної економії.

Стверджує, що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту не відповідав принципу процесуальної економії, а відповідно висновкам Верховного Суду, які викладено у п. 33.6 його постанови від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19, бо після того, як суд прийняв до спільного розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 він у виконання вимог ст. 193 ЦПК України перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

На думку скаржника, якщо недійсність правочину встановлена законом, то позовна вимога про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору не є належним способом захисту права чи інтересу особи, не відповідає висновкам Верховного Суду, які викладено у п. 33.6 постанови від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19, а відтак у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Ідея Банк» підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту та страхування №М02.00401.007848267.

Згідно умов п.1.2.-1.4. Кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 284 000 грн. з змінюваною процентною ставкою у розмірі 16,99 % річних строком кредиту на 30 місяців.

Відповідно до п.1.5. Кредитного договору, позивач встановив, що під час користування кредитом Банк надає Позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі «ДКБОФО»), за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1 як «Плата за обслуговування кредитної заборгованості».

Згідно п.3.2. Кредитного договору ДКБОФО, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими кредитного договору.

Згідно п. 6. Кредитного договору, всі відносини між Позичальником та Банком, що не врегульовані Договором, регулюються ДКБОФО, який визначає всі істотні умови надання та користування Кредитом , додатково до тих, що вказані в Договорі, і є невід`ємною частиною Договору та чинна редакція якого розміщена на сайті Банку:www.ideabank.ua.

Пунктом 4 Паспорту споживчого кредиту Додатку №1 до Договору кредиту та страхування №М02.00401.007848267 від 06 квітня 2021 року (Додаток №1) передбачено, що позивач встановив плату за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1.65% щомісячно від початкової суми кредиту згідно графіку в п.5.

Згідно колонки 7.4 Таблиці п.5 Додатку №1 загальний розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості складає 140 580 грн., що згідно п. 1.6. Кредитного договору та Додатку №1 Відповідач повинен сплачувати рівними платежами по 4686 грн. щомісячно в період з 06 травня 2021 року по 06 жовтня 2023 року 30 (тридцятьма) щомісячними внесками по 06 числа кожного місяця, згідно Графіку платежів.

Згідно Виписки Банку по Кредитному договору за період з 06 квітня 2021 року по 11 вересня 2022 року позичальником сплачено 8 платежів по кредиту на загальну 131 197 грн. 17 коп., з яких: 37 488 грн. Позивач зарахував в рахунок погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих підстав, що нарахована позивачем додаткова плата за обслуговування кредитної заборгованості, що зазначена у позові у розмірі 37488 грн. 00коп. (як вид простроченої плати) є нікчемною та задоволенню не підлягає. Також суд прийшов до висновку, що оскільки позивачем за первісним позовом додаткова плата в розмірі 37488 грн була сплачена, така підлягає зарахуванню в рахунок погашення основного боргу (тіла кредиту). Також суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору допустив заборгованість 207110 грн 01 коп.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, окрім висновку про те, що АТ «ІдеяБанк» зобов`язаний зарахувати ОСОБА_1 вже сплачені ним кошти в розмірі 37488 грн, в рахунок погашення основного боргу по договору кредиту та страхування №М02.00401.007848267 від 06 квітня 2021 року з наступних підстав.

Так, згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Також, згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

У зв`язку з виконанням неналежним чином умов кредитного договору, ОСОБА_1 допустив перед АТ «ІдеяБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 207110 грн 01 коп. з яких:

182140,51 грн заборгованість за кредитом;

24969,5 грн заборгованість за процентами.

Колегія суддів вважає не доведеним з сторони позивача за первісним позовом, що розмір заборгованості ОСОБА_1 перед Банком складає 282086,01 грн, з яких:

137912,65 грн основний борг;

81715,86 грн прострочений борг;

24969,5 грн - прострочені проценти;

37488 грн прострочена плата за обслуговування кредиту.

З представленої Банком виписки по кредитного договору, ОСОБА_1 за період з 06 квітня 2021 року по 11 вересня 2022 року останнім за цей період сплачено 131197,17 грн, з яких 37488 грн було зараховано на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Пунктом 1.5. Кредитного договору Банком встановлено плату позичальнику за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно правових висновків, що викладені у Постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у цивільній справі №496/3134/19, Велика Палата дійшла висновку, що положення пунктів кредитного договору, укладеного між позичальником та АТ «Ідея Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. ( п. 32.8).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку в частині часткового задоволення первісного висновку щодо стягнення заборгованості в боржника в розмірі 207110,01 грн.

Окрім цього, колегія суддів погоджується з тим, що Акціонерне товариство «Ідея Банк» потрібно зобов`язати здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування №М02.00401.007848267 від 06 квітня 2021 року, на суму 37488 грн, які безпідставно були зараховані в якості погашення простроченої плати за обслуговування кредиту, в той же час колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно норм ст.19 Закону України «Про споживче кредитування», у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:

1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;

2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;

3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Також, підписаним між сторонами кредитним договором передбачено черговість погашення заборгованості (платежів).

На згадані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку, визначивши Банку, що сума 37488 грн яка була сплачена боржником та зарахована банком в якості погашення простроченої плати за обслуговування кредиту, мають бути зараховані на погашення плати за обслуговування кредитної заборгованості (за нікчемним правочином) в рахунок погашення основного боргу.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині потрібно змінити, зобов`язавши Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування №М02.00401.007848267 від 06 квітня 2021 року, відповідно до ст.19 Закону України «Про споживче кредитування» та умов договору.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 суд першої інстанції дійшов висновку, що з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 потрібно стягнути судові витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

В поданому зустрічному позові представник ОСОБА_1 - адвокат Буковинський Т.Й. зазначав про понесення витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн та просив її стягнути з АТ «Ідея Банк».

В підтвердження факту понесення судових витрат на правову допомогу в розмірі 10000 грн, представник ОСОБА_1 , - адвокат Буковинський Т.Й. долучив договір про надання правової допомоги, ордер на надання правничої (правової) допомоги, фотокопію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, рахунок на оплату в розмірі 10000 грн, виписка по особовому рахунку в підтвердження факту зарахування коштів сплачених ОСОБА_1 , а також остаточний розрахунок сум судових витрат які поніс у зв`язку з наданням правової допомоги у цивільній справі №461/4913/22 на суму 10400 грн.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану із справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Із доданих в суді першої інстанції до заяви матеріалів встановлено, що між відповідачем та Адвокатським Бюро «Тараса Буковинського» від імені якого виступає адвокат Буковинський Т.Й. 03 жовтня 2022 року укладено Договір про надання правової допомоги №7-03/10/2022.

Згідно п.4.2. на момент укладення цього Договору гонорар адвоката за надання правової допомоги та представництво інтересів Клієнта є фіксованим та становить 10 000 грн., що сплачується Клієнтом у безготівковому порядку до 07 жовтня 2022 року на поточний рахунок Адвоката за реквізитами, що визначені у Розділі 8 цього Договору.

На виконання п.4.2. Договору 07 жовтня 2022 року відповідачем було сплачено повністю гонорар адвоката у розмірі 10 000 грн., що підтверджується Випискою/особовий рахунок за 07 жовтня 2022 року про зарахування коштів на поточний рахунок Адвокатського Бюро «Тараса Буковинського».

Пунктом 4.2.1. Договору встановлено, що при визначені структури ціни гонорару, що зазначена у п 4.2. Договору, сторони керуються рекомендованими мінімальними розмірами ставок адвокатського гонорару за годину роботи, що згідно Рішенням Ради адвокатів Чернігівської області №57 від 16 лютого 2018 року та Рішення №17 Ради адвокатів Харківської області від 21.03.2018 року становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за годину роботи встановленого на день такої оплати, що станом на дату укладення цього Договору складає 1300 грн.».

Згідно пункту 4.2.2. Договору, з урахування підпункту 4.2.1. цього Договору, сторони дійшли взаємної згоди, що у випадку, коли розмір сумарної кількості годин роботи послуг адвоката за Договором, перевищує розмір гонорару (вартість послуг Адвоката/ціну), що зазначений у п. 4.2. Договору, застосовується положення п.4.2. Договору, при визначені максимального сумарного значення розміру гонорару.

Згідно п. 4.5. Договору, факт наданої правової допомоги підтверджується фактичним виконанням (вчиненням Адвокатом дій) необхідних для захисту інтересів клієнта.

Згідно поданого остаточного розрахунку сум судових витрат, які Відповідач поніс у зв`язку з наданням правової допомоги у цивільній справі №461/4913/22 вбачається виконання адвокатом робіт на суму 10 400 грн.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги частина третя статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Представник АТ «ІдеяБанк» в поданому відзиві на зустрічну позовну заяву зазначив, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн є завищеною та неспівмірною з обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до роз`яснення в п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Верховний Суд в Постанові від 12.06.2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).

Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів колегія суддів враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тож суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позивачем за зустрічним позовом до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. не є співмірним із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та підлягає зменшенню до 5000 гривень.

З урахуванням вищезазначеного апеляційна скарга Акціонерного товариства «Ідея Банк» підлягає до частково задоволення, рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 грудня 2021 року зміні частині зустрічного позову ОСОБА_1 та витрат на правничу допомогу, на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 січня 2023 року змінити в частині зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів, застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по кредитному договору та витрат на правову допомогу.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок платежів здійснених ОСОБА_1 за Договором кредиту та страхування №М02.00401.007848267 від 06 квітня 2021 року, відповідно до ст.19 Закону України «Про споживче кредитування» та умов договору.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса місця проживання: ( АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 5 000 (п`ять тисяч ) гривень.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 липня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.