Справа №:755/4269/23
Провадження №: 6/755/234/23
У Х В А Л А

про передачу заяви за підсудністю

"04" квітня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», приватний виконавець Мельник Роман Іванович, боржник - ОСОБА_1 , про заміну сторони стягувача, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва 31.03.2023 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», приватний виконавець Мельник Роман Іванович, боржник - ОСОБА_1 , про заміну сторони стягувача, яка була передана у провадження судді Катющенко В.П. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2023.

Згідно з заявленими вимогами заявник просить суд: замінити первісного стягувача Акціонерне товариство «ОТП БАНК» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» у виконавчому провадженні НОМЕР_1 щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, відкритого 14.01.2021 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 41681 від 28.12.2020

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом поданої заяви убачається, що остання подана у порядку виконання виконавчого напису нотаріуса до місцевого загального суду у порядку цивільного судочинства, за місцезнаходженням приватного виконавця.

Відповідно до змісту ч.2 ст.446 ЦПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Місце виконання рішення визначене статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

З наведеного убачається, що заявником ототожнено значення місця виконання рішення з місцем знаходженням державного/приватного виконавця чи місцем відкриття виконавчого провадження, однак місцем виконання відповідного рішення: судового або несудового органу є місце вчинення виконавчих дій.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.10.2020 у справі №263/14171/19.

Як убачається зі змісту заяви, на примусовому виконанні приватного виконавця Мельника Р.І. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» кредитної заборгованості, відкритого 14.01.2021 на підставі виконавчого напису нотаріуса № 41681 від 28.12.2020.

Так, дійсно, офіс приватного виконавця, на виконанні якого знаходиться виконавчий напис нотаріуса, знаходиться на території Дніпровського району м. Києва, що з-поміж іншого, не вказує на підсудність справи Дніпровському районному суду м. Києва. Разом з тим, в заяві зазначено зареєстроване місце проживання боржника - АДРЕСА_1

Даних про місцезнаходження майна боржника та отриманням ним доходу в Дніпровському районі міста Києва матеріали заяви не містять.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Ураховуючи наведене, зважаючи на правові висновки, викладені у постанові Верховного суду 29.10.2020 у справі № 263/14171/19, невірне тлумачення заявником статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розгляду даної заяви Дніпровським районним судом м. Києва та необхідність передачі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», приватний виконавець Мельник Роман Іванович, боржник - ОСОБА_1 , про заміну сторони стягувача - за підсудністю, за місцем проживання (перебування) боржника до Полонського районного суду Хмельницької області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 23, 31, 32, 353-355, 446 ЦПК України, ст.ст. 124, 125 Конституції України, Законами України «Про виконавче провадження», «Про судоустрій і статус суддів», Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», приватний виконавець Мельник Роман Іванович, боржник - ОСОБА_1 , про заміну сторони стягувача - передати за підсудністю на розгляд до Полонського районного суду Хмельницької області (вулиця Героїв Майдану, Полонне, Хмельницька область, 30500).

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: