ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1525/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М.,

за участю секретаря судового засідання Іващенко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

У С Т А Н О В И В:

Суд звертає увагу учасників процесу, що прізвище судді змінено з Курічової В.М. на Маркєлову В.М .

29.09.2022 ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 , у якому просить усунути перешкоди у користуванні кв. АДРЕСА_1 шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації місця проживання.

На обґрунтування позову зазначила, що вона є власницею кв. АДРЕСА_1 . В квартирі зареєстрований відповідач, який з липня 2017 року не проживає за адресою реєстрації, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в квартирі немає. Перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачу ніхто не чинить. Відповідач своїми діями створює позивачці перешкоди у користуванні своєю власністю, призводить до додаткових витрат по оплаті комунальних послуг.

Документ сформований в системі «Електронний суд».

Ухвалою від 19.10.2022 суд відкривпровадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче провадження на 12 год. 10 хв. 14.11.2022.

Ухвалою від 14.11.2022 суд залишив позовну заяву без руху, оскільки вона не відповідала вимогам абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України, та надав позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

22.11.2022 до суду надійшло клопотання про усунення недоліків разом із додатками відповідно до вимог ухвали суду від 14.11.2022.

Ухвалою від 28.11.2022 суд продовжив розгляд справи, призначив підготовче засідання на 19.01.2023 о 14.00 год.

Ухвалою від 19.01.2023 суд закрив підготовче провадженні у справі та призначив до судового розгляду по суті на 22.02.2023 12 год. 00 хв.; установив такий порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті: заслухати пояснення сторін, дослідити письмові докази.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник - адвокат Андрощук Ю.П. подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не прибув, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

22.02.2023 у зв`язку з неявкою відповідача суд відклав розгляд справи на 07.04.2023 на 11 год. 45 хв.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, її представник - адвокат Андрощук Ю.П. подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Документ сформований в системі «Електронний суд».

Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву від нього не надходив, із заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно-процесуального кодексу України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви, з яких виходив суд.

Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.

У позові представник позивачки вказав, що позивачці на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , на підтвердження чого надав копії договору купівлі продажу, посвідченого 12.12.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванчик І.І. (а.с.7-8, 40) та витягу № 36803522 про державну реєстрацію прав (а.с.6, 41).

Представник позивача зазначив, що в квартирі зареєстрований відповідач, однак з 01.07.2017 він не проживає в квартирі, на підтвердження чого надав:

- копію довідки від 18.01.2022 за вих. № 2/01 виданої за підписом ОСББ «Південна брама 26-Г» відповідно до якої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 з 01.07.2017 (а.с.16, 39);

- копію акта про фактичне проживання від 18.01.2022, складеного мешканцями буд. АДРЕСА_3 , відповідно до якого з липня 2017 року ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_4 (а.с.17, 38).

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Отже, гарантуючи захист права власності, закон надає саме власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Разом із тим, з копії паспорта громадянина України, який належить позивачці, суд установив, що позивачка 09.09.1999 зареєструвала шлюб з відповідачем - ОСОБА_2 , про що складено актовий запис № 407 (а.с.15).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 придбана після реєстрації шлюбу сторонами, а тому у даному випадку діє презумпція спільності права власності подружжя на майно.

Суд зазначає, що сама лише державна реєстрація права власності на нерухоме майно за позивачкою не доводить, що таке майно належить останній на праві особистої приватної власності, оскільки таке майно придбане після реєстрації шлюбу з відповідачам.

Доказів розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до придбання квартири АДРЕСА_1 позивач суду не надала, в Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення про розірвання шлюбу між цими особами відсутнє.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи те, що квартира придбана після реєстрації шлюбу та має статус спільного сумісного майна подружжя, кожен з подружжя має рівні права щодо квартири, доказів того, квартира належить позивачці на праві приватної особистої власності стороною позивача не надано, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки співвласникка квартири не можна визнати таким, що втратив право користування нею.

Керуючись нормами ст. 12, 81, 141, 209, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 14.04.2023.

Суддя В.М. Маркєлова