Провадження № 2/521/1503/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Філімончук М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала наступне.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.06.2007 року.

Від шлюбу у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 27.02.2017 року, шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано.

Як вказує позивач, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 15.03.2018 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 05.05.2017 р. і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач вказала, що примусове виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси, від 15.03.2018 року, здійснюється в рамках ВП № 68046230.

Позивач стверджує, що з часу набрання судовим рішенням законної сили, відповідач виконував його несвоєчасно та не в повному обсязі, в зв`язку із чим виникла заборгованість, на підтвердження якої позивачем надано розрахунок, згідно якого її розмір станом на 31.08.2022 року становить 110949,44 грн.

Окрім того, як вказала позивач, про стягнення аліментів в примусовому порядку відповідач знає, але рішення суду не виконує.

Враховуючи наведене, позивач, посилаючись на наданий державним виконавцем розрахунок заборгованості по аліментах, та розрахунок, складений нею, просила суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несплату аліментів у розмірі 110949,44 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 30.01.2023 року, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

Враховуючи викладене, сторони у судове засідання не викликалися.

Розгляд справи було призначено на 01.03.2023 року.

28.02.2023 року до приміщення суду з`явився представник відповідача ОСОБА_2 , - адвокат Дігуляр В.В., та ознайомився з матеріалами справи, про що склав відповідні розписки (а. с. 33, 43).

Враховуючи те, що сторона відповідача була ознайомлена з матеріалами справи 28.02.2023 року, а тому суд, з метою надання можливості відповідачу реалізувати свої процесуальні права, відклав розгляд справи на іншу дату - 22.03.2023 року.

Про вказану дату судового засідання сторони обізнані.

Проте, в день судового засідання 22.03.2023 року на електронну пошту суду надійшли клопотання представників позивача та відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з їх неможливістю прибути до суду: представник позивача у зв`язку із зайнятістю, представник відповідача у зв`язку з хворобою (а. с. 49 51).

Однак, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

Крім того, з огляду на вказане, суд вважає за можливе зазначити, що, у відповідності до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Стосовно неподання стороною відповідача відзиву на позов, то суд зазначає, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, від 30.01.2023 року, відповідачу було встановлено 15-денний строк для подачі відзиву на позов (а. с. 39).

Згідно ст. 191 ЦПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Із заявами про надання додаткового строку на подання відзиву, відповідач чи його представник до суду не звертались.

Таким чином, з огляду на обізнаність сторін про дату розгляду справи, який проводиться у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику осіб у судове засідання, також, оскільки судом надавався час відповідачу для підготовки та надання до суду відзиву і всіх доказів на підтвердження своєї позиції, але відповідач своїми правами розпорядився на свій розсуд та до суду відзиву не надав, як і не надав у встановлені строки жодних доказів, то суд, як того вимагає діюче законодавство, вважає за можливе здійснити розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи, доказах.

У разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 16).

Згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 15).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси, від 15.03.2018 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 05.05.2017 р. і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 23 26).

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного Першим Малиновським відділом ДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дітей в рамках виконавчого провадження 68046230 з 05.05.2017 року по 31.08.2022 року становить 110949,44 грн (а. с. 20 21).

Також, з наведеного розрахунку вбачається часткове виконання відповідачем обов`язку зі сплати аліментів, що вказує на обізнаність відповідача про існування судового рішення про стягнення з нього аліментів та відкритого на його підставі виконавчого провадження № 68046230.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом ч. 1 статті 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Також, відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, ОСОБА_1 вказує на те, що відповідач не виконує рішення суду, яким стягнуто з нього аліменти на утримання дитини. Розмір заборгованості по аліментах становить 110949,44 грн, згідно розрахунку заборгованості.

Частиною 1 статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3, від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК, що суд мав урахувати при встановленні доведеності вини відповідача. Таку, позицію висловлено Верховним Судом у Постанові, від 17 жовтня 2018 року, у справі №359/9950/16-ц.

Враховуючи те, що зі змісту розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, складеного Першим Малиновським відділом ДВС у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса), вбачається часткове виконання відповідачем обов`язку зі сплати аліментів, що вказує на обізнаність відповідача про існування судового рішення про стягнення з нього аліментів та відкритого на його підставі виконавчого провадження № 68046230, а тому суд приходить до висновку про наявність вини ОСОБА_2 , як платника аліментів, у виникненні заборгованості з їх сплати.

На спростування зазначеного відповідачем до суду не надано жодних доказів.

Як вже було зазначено судом, положеннями ч. 1 ст. 196 СК України визначено право стягувача аліментів на стягнення неустойки (пені), однак її розмір обмежений ста відсотками заборгованості.

Отже, враховуючи те, що згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, заборгованість ОСОБА_2 станом на 31.08.2022 року складає 110949,44 грн, а тому суд приходить до висновку про можливість стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, станом на 31.08.2022 року у розмірі ста відсотків суми заборгованості, що становить 110949,44 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тобто, виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення, суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору про стягнення пені за прострочення сплати аліментів становлять 992,40 гривень.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що витрати по сплаті судового збору про стягнення пені за прострочення сплати аліментів становлять 992,40 грн., позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 509, 549, 624 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 196, СК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 267, 268, 354, 355 ЦПК України, суд ,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 31.08.2022 року, у розмірі 110949,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн..

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук