печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5555/23-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2023 р. Печерський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Головко Ю. Г.,

за участі секретаря судових засідань Солонухи Д. Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики.

Одночасно із позовною заявою позивачем подана до суду заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 на праві приватної власності:

1)об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка. Кадастровий номер: :04:003:0069, Опис об`єкта: Площа (га): 0.2789, Дата державної реєстрації земельної ділянки: 19.04.2017, орган, що здійснив реєстрацію земельної ділянки: Відділ в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області. Цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Адреса: АДРЕСА_1, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258;

2)об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка. Кадастровий номер: :04:003:0070, Опис об`єкта: Площа (га): 0.25, Дата державної реєстрації земельної ділянки: 19.04.2017, орган, що здійснив реєстрацію земельної ділянки: Відділ в Яворівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області. Цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Адреса: АДРЕСА_1, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258.

Заява обґрунтована тим, що 17.11.2021 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено Договір позики, у відповідності до умов якого Позикодавець перерахував Позичальнику 1320665, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 17.11.2021. У відповідності до п. 5 Договору ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання повернути Позикодавцеві позику в строк до 17.02.2022. Відповідно до Додаткової угоди укладеної між сторонами 17.02.2022, сторони домовились внести зміни в п. 3, та п. 5 Договору, та своєчасний термін повернення коштів визначили до 31.03.2022. Оскільки умови договору станом на січень 2023 відповідач не виконав, позивач звернувся з претензією від 09.09.2022.

Заявник вказує, що відповідачем грошові кошти не повернуті, умови договору не виконані, на вимоги відповідач не реагує, у зв`язку із чим, він просить забезпечити позов шляхом накладення арешту об`єкти нерухомого майна, зазначені вище земельні ділянки.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Із змісту позовної заяви, у цілях якої подано заяву про забезпечення позову, вбачається, що предметом позову є грошові кошти у сумі 1320665, 00 грн, що на день укладання Договору позики відповідала еквівалентові суми 50 000 доларів США 00 центів, які позивач надав відповідачу на виконання умов Договору позики від 17.11.2021.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вивчивши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, додані документи, дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки заява позивача не містить належного обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі за позовом про стягнення коштів.

Заявником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, що унеможливить чи утруднить виконання судового рішення.

Отже, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування свідчить про невідповідність заяви про забезпечення позову вимогам ч. 1 ст. 151 ЦПК України.

Така заява ґрунтується тільки на припущеннях, а ініційований позивачем вид забезпечення позову суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, що полягає у захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Відтак, суду не надано доказів, які б давали підстави стверджувати, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором позики, залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю. Г. Головко