Дата документу 13.04.2023Справа № 554/4769/22
Провадження № 2-др/554/33/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2023 року м.Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави у складі:
головуючого судді Черняєвої Т.М.,
за участю секретаря Янушкевіч А.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 14 вересня 2022 року шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований Відділом реєстрації актів громадського стану Московського районного управління юстиції м.Харків, актовий запис №924 - розірвано.
03 квітня 2023 року на адресу суду надійшла заява позивачки з проханням ухвали додаткове рішення суду. Клопотання обгрунтовано тим, що ухвалюючи рішенням від 14 вересня 2022 року, суд не вирішив позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з матір`ю.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з?явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила залишити проживати дитину із матір?ю.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з?явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду, не повідомив про причину неявки.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши зміст клопотання та письмові матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Частиною першою статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
У частині першій статті 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Як слідує з пояснень самої позивачки, вони з відповідачем у досудовому порядку досягли згоди стосовно місця проживання їх спільної малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дитина фактично проживає з матір`ю, спору між сторонами не існує.
У зв`язку з вищевикладеним, оскільки сторони, в порядку ч.1 ст.160 СК України, самостійно досягли згоди стосовно місця проживання дитини, відсутні підстави для вирішення цього питання судом, оскільки між сторонами відсутній спір стосовно цього.
Крім того, за ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У даному випадку, жодна особа не порушує, заперечує чи оспорює права позивача на проживання з нею малолітньої дитини.
Крім того, позивач, всупереч ч.4 ст.19 СК України, не заявляла клопотання про залучення судом до участі у справі органу опіки та піклування, з наданням відповідного висновку щодо визначення місця проживання дитини.
За обставинами справи, враховуючи позицію сторін, які в досудовому порядку досягли згоди стосовно місця проживання дитини, позицію позивачки, яка мотивує необхідність вирішення саме судом питання про місце проживання дитини лише власним баченням, а не якимись об`єктивними причинами, як то необхідність оформлення соціальних пільг, субсидій тощо, а також зважаючи на те, що жодна особа не порушує, заперечує чи оспорює права позивачки, суд дійшов висновку, що слід відмовити у задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, як передчасної.
Керуючись ст.268 ЦПК України,-
У задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дитини у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Суддя Т.М.Черняєва