Провадження №: 2/755/1303/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" квітня 2023 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваленко І.В.,

при секретарі Назаровій І.В.,

за участю :

позивача ОСОБА_1 ,

представник відповідача Мельникова Д.О. (в режимі відео-конференції),

представника третьої особи: адвоката Лакуші А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження клопотання представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.11.2022 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

21.12.2022 року представник Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» Мельников Денис Олександрович подав заяву про закриття провадження у справі. Заява обґрунтована тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки конституційна норма ст.55 Конституції України не поширюється на комерційне підприємство, а стосується лише обмеженого кола суб`єктів, обтяжених владою та рішення яких ґрунтуються на державному примусі. Натомість правовідносини позивача та відповідача засновані на рівності та диспозитивності. На думку сторони відповідача, позивачем не дотримано процедури досудового врегулювання спору шляхом звернення зі скаргою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю або його територіального органу - Державної служби України з питань праці, як визначено ст.13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», норми якої на період воєнного стану повинні бути застосовані до спірних правовідносин.

Представник відповідача Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - Мельников Д.О. в судовому засідання в режимі відеоконференції заяву про закриття провадження у справі підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в заяві.

Позивач у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про закриття провадження у справі. Послався на те, що предметом спору є визнання незаконним та скасування пункту 2 наказу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» від 30.08.2022 року № 240-к «Про припинення простою та призупинення дії трудового договору з ОСОБА_1 »; поновлення дії трудового договору; стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Вважав, що підстави для закриття провадження у справі відсутні, оскільки між сторонами існує спір.

Представник Первинної профспілкової організації працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» - адвокат Лікуша А.В. просив відмовити у задоволенні заяви про закриття провадження у справі.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши заяву про закриття провадження у справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Стаття 55 Конституції України проголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 124 Конституції України визначено, що делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист. Частину другу статті 124 Конституції України необхідно розуміти так, що юрисдикція судів, тобто їх повноваження вирішувати спори про право та інші правові питання, поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (Рішення Конституційного Суду № 9-зп від 25.12.1997).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вказане право закріплено також у ст. ст. 232, 233 КЗпП України.

Таким чином, працівник має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, зокрема й трудових, без попереднього звернення до будь-яких посадових осіб, органів чи інстанції.

Крім того, у ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено саме право працівника звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю або його територіального органу, зі скаргою на наказ (розпорядження) роботодавця про призупинення дії трудового договору, а не обов`язок, а тому визначений данною нормою порядок оскарження наказу роботодавця жодним чином не нівелює право працівника звернутися безпосередньо до суду за захистом порушенного трудового права.

З урахуванням викладеного у суду відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а тому заява представника відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 255, 260, 261 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Клопотання представника Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: первинна профспілкова організація працівників Державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про визнання наказу незаконним, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди - залишити без задоволення.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 17 квітня 2023 року.

Суддя: І.В.Коваленко