Провадження № 2/169/187/23
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Хвіц Г.Й.

за участю: секретаря судового засідання Мисюка П.З.

представника відповідача - адвоката Кузя Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в режимі відеоконференціїцивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу

в с т а н о в и в:

21 грудня 2022 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» (далі - ПАТ «СК «Еталон») звернулося до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 24 вересня 2017 року о 5 годині 30 хвилин у селі Зміїнець Луцького району, на автодорозі М-19 сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» під`їзд до міста Луцька відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Mazda 626», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який проявив неуважність та необережність, не переконався в безпеці руху, передбачаючи настання суспiльно небезпечних наслiдкiв своїх дiй i легковажно розраховуючи на їх запобігання, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення із легковим автомобілем марки «Renault Scenik», державний номерний знак НОМЕР_2 (литовська реєстрація), пасажир якого ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2018 року у справі №161/19461/17 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП та встановлено, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Вказуючи, що на підставі договору обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АК/ 4142095) позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій у ДТП особі ОСОБА_2 в розмірі 57 600 гривень шкоди, заподіяної її здоров`ю, та 2 880 гривень моральної шкоди згідно з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2020 року у справі №161/20319/19,а відповідач у добровільному порядку витрати не компенсував, то позивач просив стягнути з відповідача 60 480 гривень на відшкодування шкоди в порядку регресу та судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кузь Ю.С. подав заяви від 31 січня 2023 року та від 29 березня 2023 року про застосування позовної давності, у яких, посилаючись на те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій у ДТП особі ОСОБА_2 в розмірі 57 600 гривень шкоди, заподіяної її здоров`ю, 16 травня 2019 року і саме з цієї дати слід обраховувати строк позовної давності, який, на його думку, закінчився 16 травня 2022 року, а позивач звернувся з цим позовом до суду 21 грудня 2022 року, просив у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 57 600 гривень на відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

Позивач - ПАТ «СК «Еталон» у запереченні на заяву від 31 січня 2023 року про застосування позовної давності від 07 лютого 2023 року просив відмовити у задоволенні цієї заяви, посилаючись на те, що позивач правомірно скористався можливістю продовження строку позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів на підставі пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

08 лютого 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області своєю ухвалою передав зазначену справу за підсудністю на розгляд до Турійського районного суду Волинської області, що надійшла до вказаного суду 14 березня 2023 року.

Суддя Турійського районного суду Волинської області своєю ухвалою від 14 березня 2023 року прийняла справу до провадження та призначила її до розгляду у судовому засіданні.

Представник позивача - адвокат Вегера А.А. в судове засідання не з`явився, у клопотанні від 30 березня 2023 року просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений.

Представник відповідача - адвокат Кузь Ю.С. у судовому засіданні просив у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 57 600 гривень на відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач як на підставу своїх вимог посилався на положення статті 1191 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до підпункту «а» пункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Як установив суд, що 24 вересня 2017 року о 5 годині 30 хвилин у селі Зміїнець Луцького району, на автодорозі М-19 сполученням «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» під`їзд до міста Луцька відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля марки «Mazda 626», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який проявив неуважність та необережність, не переконався в безпеці руху, передбачаючи настання суспiльно небезпечних наслiдкiв своїх дiй i легковажно розраховуючи на їх запобігання, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив зіткнення із легковим автомобілем марки «Renault Scenik», державний номерний знак НОМЕР_2 (литовська реєстрація), пасажир якого ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 липня 2018 року у справі №161/19461/17, що був скасований вироком Волинського апеляційного суду від 04 грудня 2018 року в частині призначеного покарання, а в решті залишено без змін, винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_1 та встановлено, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а. с. 9-14, 15-18).

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з договором обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АК/ 4142095 від 19 травня 2017 року), яким була застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля марки «Mazda 626», державний номерний знак НОМЕР_1 , страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 200 000 гривень (а. с. 24).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У лютому 2019 року потерпіла внаслідок ДТП ОСОБА_2 звернулася до ПАТ «СК «Еталон» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 23).

Відповідно до страхового акта №712-12156/1 від 16 травня 2019 року сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілого, становить 57 600 гривень (а.с. 28).

Крім того, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2020 року у справі №161/20319/19, що набрало законної сили, ухвалено стягнути з ПАТ «СК «Еталон» на користь ОСОБА_2 2 880 гривень у відшкодування моральної шкоди (а. с. 19-22).

Згідно з платіжним дорученням №756 від 16 травня 2019 року ПАТ «СК «Еталон» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 57 600 гривень та 2 880 гривень згідно з платіжним дорученням №3076 від 27 травня 2020 року - за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 березня 2020 року у справі №161/20319/19 (а.с. 31, 32).

Аналіз наведених вище обставин справи дає підстави для висновку, що в розглядуваному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований компетентними правоохоронними органами, відповідач, як винна в ДТП особа, який керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, притягнутий до кримінальної відповідальності, позивач виконав покладений на нього законом та договором обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, цивільно-правова відповідальність якого застрахована, у зв`язку з чим позивач на підставі статті 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набув право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кузь Ю.С. подав заяви від 31 січня 2023 року та від 29 березня 2023 року про застосування позовної давності (а. с. 50-53, 146-153).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Такою є правовова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Згідно із частиною шостою статті 261 ЦК України за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

З огляду на те, що основне зобов`язання із виплати ОСОБА_2 страхового відшкодування в розмірі 57 600 гривень позивач виконав 16 травня 2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №756 від 16 травня 2019 року, і саме з цієї дати слід обраховувати строк позовної давності, сплив якої припадає на час дії карантину, який не закінчився у день подання позову ПАТ «СК «Еталон» 21 грудня 2022 року та продовжено в Україні до 30 квітня 2023 року, тому на дані правовідносини поширюються приписи пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в частині продовження строку позовної давності на весь час дії карантину.

Тому заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кузя Ю.С. від 31 січня 2023 року та від 29 березня 2023 року про застосування позовної давності та відмову у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 57 600 гривень на відшкодування шкоди в порядку регресу у зв`язку зі спливом позовної давності не підлягають до задоволення.

За таких обставин справи, які підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідно до зазначених вище норм матеріального права, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача 60 480 гривень на відшкодування шкоди в порядку регресу.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 2 000 гривень позивач, окрім копії свідоцтва адвоката Вегери А.А. про право на заняття адвокатською діяльністю, жодних доказів (договір про надання правової допомоги, Акт приймання передачі наданих послуг, квитанція тощо) не надав.

Тому суд дійшов висновку про те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000 гривень не підтверджені жодними доказами та не підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 481 гривня.

На підставі викладеного, статей 22, 1166, 1187, 1191 ЦК України, пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, статей 22, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та керуючись статтями 141, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» 60 480 (шістдесят тисяч чотириста вісімдесят) гривень на відшкодування шкоди в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» судовий збір в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Найменування позивача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон», місцезнаходження: вул. Дегтярівська, буд. 33б, 2 під`їзд, м. Київ, .

Ім`я представника позивача - Вегера Андрій Анатолійович, місце перебування: бульвар Дружби Народів, 8а, оф.57, м. Київ, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серія паспорта невідомі.

Ім`я відповідача ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серія паспорта невідомі.

Ім`я представника відповідача - ОСОБА_3 , місце перебування: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер і серія паспорта невідомі.

Головуючий

Повне рішення складено 17 квітня 2023 року.