Справа № 212/6018/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - Чайкіна І.Б., секретаря судового засідання Леонідової К.А., за участі представників позивачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідача - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення коштів за ремонт та утримання майна, яке перебуває у спільній частковій власності -

Встановив:

Представники ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які діють в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися із позовом до ОСОБА_6 в якому просили стягнути на їх користь 238271,89 гривень, що становить 1/3 фактично понесених ними витрат на ремонт на утримання будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Мотивуючи свою заяву тим, що позивачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить по 1/3 домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з цегляного житлового будинку - А-1 загальною площею 82,7 кв.м, житловою площею 35,0 кв.м., сараю Б - цегляного, паркану № 1, водоколонки I, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідачу ОСОБА_6 належить 1/3 частка вказаного домоволодіння. Після вступу у спадщину, позивачі зробили капітальний ремонт домоволодіння, утримують його в належному стані, несуть спільні витрати по утриманню та проведенню поточних ремонтів будинку. Відповідач у спірному будинку не проживає, не утримує належну йому частку у майні. Відповідач з моменту отримання спадщини та до 2021 року не цікавився домоволодінням. Позивачі утримували будинок, робили в ньому і на присадибній ділянці поліпшення та ремонтні роботи загальна сума яких складає 414815, 67 гривень. Однак після закінчення ремонтних робіт відповідач витрачені кошти в частці відмовився сплатити та забажав вселитися до будинку. Крім того, відповідач відмовився від пропозиції щодо викупу 1/3 частини будинку. У зв`язку з вищевказаним звертаються до суду із позовом про стягнення коштів за ремонт та утримання майна, яке перебуває у спільній частковій власності.

Ухвалою суду від 21.11.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачі та відповідач до судового засідання не з`явились, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні представники позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 просили задовольнити позовну заяву з підстав викладених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_3 не визнав позовні вимоги в повному обсязі. Зазначив, що позивачами не доведено належними та допустимими доказами сплату ремонтних робіт та витрат щодо утримання будинку, крім того відповідач не повідомлявся про ці роботи та витрати і згоди своєї на них не надавав. Стороною позивачів не доведено, що будинок перебував в аварійному стані, а витрати були невідворотними.

Під час судового розгляду було допитано свідка ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що позивачі почали проживати в спірному будинку приблизно з 2006 року. Ними було проведено ремонт будинку. До проведення ремонту в частині будинку не було даху, город був недоглянутий. Вона особисто була в цьому будинку, який складався із літньої кухні та 4 кімнати. Будинок був знищений, підлога була стара, дерев`яна, були старі вікна, в дальній кімнаті біля дороги вікна були розбиті. Стіни в будинку були без ремонту, дах з боку ванної було розбито.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного висновку.

ОСОБА_8 є спадкоємцем майна свого батька - ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з 1/3 частки домоволодіння, яке в цілому складається з: цегляного житлового будинку - А-1 загальною площею 82,7 кв.м, житловою площею 35,0 кв.м., сараю Б - цегляного, паркану № 1, водоколонки I, замощення II, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.03.2008 року, виданого державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Железної О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-687 (а.с. 11).

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивачам ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та відповідачу ОСОБА_6 належить в рівних частинах, по 1/3 частки, на праві приватної спільної часткової власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідача ОСОБА_6 право власності виникло на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 05.03.2008 року, виданого Другою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 1-687 ( а.с. 13-16).

Вказане підтверджується також копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18042135 від 11.03.2008 року, відповідно до якого, 1/3 частка домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_6 на праві приватної спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за № 1-687 ( а.с. 12).

Сторонами вказані обставини не заперечувались, як і те, що відповідач у спірному помешканні не мешкав та в витратах на його утримання (ремонту та роботах по благоустрою) участі не приймав.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Позивачі, звертаючись до суду з позовом, як на підставу своїх позовних вимог, посилаються на те, що відповідач, яка є співвласник 1/3 частини домоволодіння , з моменту отримання спадщину у вказаному будинку не проживає, відповідно будь-якої участі у його утриманні, збереженні або поліпшенні пропорційно до своєї частки не бере. Водночас, жодних заперечень щодо поліпшень, здійснених позивачами, відповідач не висловлював, а отже зобов`язаний відшкодувати їм частку вартості усіх витрат.

На підтвердження своїх вимог, позивач надав суду наступні докази:

- договір підряду № 11-6, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ МБК від 27.08.2020 року, згідно п.п. 1.1. якого підрядник зобов`язується за завданням замовника виконати: встановити 2 каміни, 4 радіатори на 6 секцій, 2 радіатори на 5 секцій, а замовник зобов`язується прийняти ці роботи та оплатити їх. Вартість робіт складає 110 000 гривень. (а.с.49-50);

- акт виконаних робіт за договором підряду № 11-6 від 27.08.2020 року, згідно якого роботи виконані в повному обсязі, вартість робіт склала 110 000 грн. (а.с.51);

- договір підряду № 48-3, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ МБК від 18.05.2017 року, згідно п.п. 1.1. якого підрядник зобов`язується за завданням замовника виконати: заміну покрівлі даху ( з утепленням), встановити двері, стяжка підлоги, укладка ленолеуму, укладка ламінату, демонтаж штукатурки, шпаклівка під фарбування, фарбування монтаж плінтусів, а замовник зобов`язується прийняти ці роботи та оплатити їх. Вартість робіт складає 142 000 гривень ( а.с. 52-53).

- акт виконаних робіт за договором підряду № 48-3 від 18.05.2017 року, згідно якого роботи виконані в повному обсязі, вартість робіт склала 162 000 грн. (а.с.54).

- договір підряду № 51, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ МБК від 11.07.2018 року, згідно п.п. 1.1. якого підрядник зобов`язується за завданням замовника виконати: встановити паркан бетонний 12 секцій, хвіртку, ворота, а замовник зобов`язується прийняти ці роботи та оплатити їх. Вартість робіт складає 76 000 гривень (а.с. 55-56).

- акт виконаних робіт за договором підряду № 51 від 11.07.2018 року, згідно якого роботи виконані в повному обсязі, вартість робіт склала 76 000 грн. (а.с.57).

- розрахункові та товарні накладні, товарні чеки (а.с. 25-48).

Приписами ч. 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Зі змісту цієї статті випливає, що дії співвласників щодо управління, утримання, збереження спільного майна мають бути взаємноузгодженими, і, як наслідок, вчинення одним співвласником будь-яких дій щодо нерухомого майна без згоди іншого співвласника свідчитиме насамперед про порушення прав іншого співвласника, оскільки відсутнє волевиявлення останнього щодо вчинення певних дій одним із співвласників. Учасники спільної часткової власності мають погоджувати одне з одним дії по володінню, користуванню і розпорядженню спільною річчю. Учасники спільної часткової власності використовують свої права з володіння, користування і розпорядження спільним майном за спільною згодою. В разі розбіжностей щодо здійснення повноважень з володіння і користування спільним майном або непогодження із питаннями щодо здійснення повноважень у розпорядженні спільним майном, спір може бути вирішено судом.

По відношенню одне до одного співвласники зобов`язані погоджувати свою поведінку з володіння, користування і розпорядження спільною річчю й у зв`язку з цим утримуватися від дій, що можуть перешкоджати реалізації іншими співвласниками їх повноважень. Обов`язки співвласників можуть бути як активні, так і пасивні. Угода співвласників є двостороннім чи багатостороннім правочином, яким визначається порядок і способи здійснення повноважень співвласниками. Для таких договорів законом не передбачена обов`язкова форма, тому вони можуть бути укладені як в усній, так і у письмовій формі, чи нотаріально посвідчуватися.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

З наведеної норми вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала втрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку.

Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, представниками позивачів не надано належних та допустимих доказів того, що співвласники досягли згоди про порядок управління, утримання та збереження спільного майна, а також доказів об`єктивної необхідності придбання позивачем будівельних та оздоблювальних матеріалів для житлового будинку та прибудинкової території, а також того, що вказані роботи були необхідні саме для підтримання спільного майна у належному стані, а не для поліпшення своїх житлових умов, з огляду на проживання позивачів у спірному будинку.

Крім того, представниками позивачів не надано доказів на підтвердження того, що між співвласниками існували домовленості щодо проведення ремонтних та оздоблювальних робіт у житловому будинку та присадибній земельній ділянці, або ж доказів звернення позивача до відповідача із відповідними пропозиціями, на які він не погодився.

Відсутність доведеної домовленості між співвласниками будинку щодо умов та порядку проведення ремонту не створює у співвласника обов`язку брати участь у витратах, понесених у зв`язку з цим ремонтом, так як останній виконаний фактично за власною ініціативою позивачів.

Таким чином, з вищевикладеного вбачається, що дії позивачів щодо управління, утримання, збереження спільного з відповідачем нерухомого майна не були взаємно узгодженими, і, як наслідок, ремонтні та будівельні роботи вчинені ними без згоди відповідача, що свідчить про порушення його прав, як співвласника, оскільки не вбачається його волевиявлення і згоди щодо вчинення таких дій позивачами, як співвласниками, стосовно спільного майна.

Більш того, матеріали справи не містять доказів, що відповідач був проінформований про наміри позивачів проведення такого ремонту та робіт з цього приводу, його доцільність, характер, обсяг та вартість товарів та робіт на вказану значну суму.

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивачі зверталися до відповідача з відповідними пропозиціями, а відповідач їм безпідставною відмовив чи, щонайменше, ухилявся від обговорення питання щодо проведення ремонту в житловому будинку, позивачами не доведено належними та допустимими доказами факт погодження (договору) з відповідачем, які саме роботи з ремонту будинку, що перебуває у спільній власності необхідно провести, а також які роботи для підтримання спільної власності необхідно провести першочергово, які можуть бути здійснені у другочерговому порядку.

Окрім того, одноособово приймаючи рішення про проведення ремонту, позивачі приймали на себе відповідний ризик та обов`язок проведення цього ремонту без надання відповідачем коштів на проведення такого ремонту, без його згоди на це, а тому стягнення цієї грошової суми обмежує та порушує право відповідача, який не розраховував на такі витрати в значному розмірі 238 271, 89 грн.

Тотожного правового висновку дійшов Верховний Суд в постановах від 14 листопада 2018 року по справі № 204/3354/15, від 10 квітня 2020 року по справі № 707/2788/18.

Таким чином, між сторонами відсутня домовленість про порядок користування спільним будинком та відсутні докази погодження конкретних витрат на утримання спільного майна згідно ч.1, 2 ст.358 ЦК України, тому суд доходить висновку до відсутність підстав для стягнення коштів.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивачів.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 319, 322, 356-358, 360 ЦК України, ст. ст. 3, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення коштів за ремонт та утримання майна, яке перебуває у спільній частковій власності залишити без задоволення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивачі: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 18 квітня 2023 року.

Суддя: І. Б. Чайкін