Справа № 357/2499/23
Провадження № 2-о/357/115/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 квітня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участю секретаря - Сокур О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) про встановлення фату, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2023 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення фату, що має юридичне значення, заінтересована особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), мотивуючи тим, що їй ОСОБА_1 (далі - Заявник), належить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12 червня 1954 року, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проте, в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження міститься помилкова інформація про її дату народження, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Нею подано заяву до Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про внесення змін до актового запису цивільного стану, а саме виправити дату народження з ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2, виправити власне ім`я з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », доповнити графу по батькові дитини « ОСОБА_1 », доповнити графу місце народження дитини «Україна, Черкаська область, Золотоніський район, село Крупське».

Згідно висновку Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) змінено власне ім`я з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », доповнено графу по батькові дитини « ОСОБА_1 », доповнено графу місце народження дитини «Україна, Черкаська область, Золотоніський район, село Крупське», але немає можливості змінити дату народження, у зв`язку із тим, що відсутні підтверджуючі документи, а саме медичні документи встановленого зразка чи довідки, видані медичною установою де приймалися пологи у її матері, які б підтвердили, що датою її народження дійсно є ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт належності їй свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12 червня 1954 року та помилково написаної дати народження в ньому підтверджується паспортом громадянина України, свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_2 .

Підтвердженням, що фактична дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 є: свідоцтво про народження НОМЕР_1 , виданого 12 червня 1954 року, паспорт серія та номер НОМЕР_3 .

Заявниці необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу, оскільки відомості щодо дати народження зазначені в паспорті, свідоцтві про народження НОМЕР_1 , виданого 12 червня 1954 року та інших правовстановлюючих документах не збігаються з даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Просила суд встановити факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , а саме актовий запис: № 12, серія НОМЕР_1, де помилкового зазначено дату її народження ІНФОРМАЦІЯ_1 замість ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 , зареєстрованого виконавчим комітетом Крупської сільської ради Золотоніського району, Черкаської області, виданого Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис: № 12, серія НОМЕР_1, змінивши дату її народження з ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а. с. 1-4 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.03.2023 року ( а. с. 16 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду.

За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 187 ЦПК України ).

Ухвалою судді від 09 березня 2023 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. Постановлено провести розгляд справи в порядку окремого провадження та призначено справу до розгляду в судове засідання на 05 квітня 2023 року ( а. с. 21 ).

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, 05.04.2023 року за вх. № 14603 судом отримано заяву, в якій остання просила суд розглядати справу за її відсутності. Заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Заінтересована особа Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) в судове засідання свого представника не направив, 04.04.2023 року за вх. № 14496 судом отримано лист, який підписаний В.о. начальника відділу Оленою Плива, в якому просили розглянути дану справу згідно чинного законодавства без представника їхнього відділу.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів ( ч. 3 ст. 211 ЦПК України ).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.

В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».

Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого поряду їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

З наявного в матеріалах справи паспортних даних заявника вбачається, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 09.03.2016 року, тому, вказана заява підсудна Білоцерківському міськрайонному суду Київської області.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Крупське Золотоніського району Черкаської області, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження останньої серії НОМЕР_1 від 12.06.1954 року, прізвище на час народження - ОСОБА_1 .

Згідно копії паспорту заявника, який міститься в матеріалах справи, паспорт НОМЕР_3 , виданий міським відділом № 2 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області від 14.02.1997 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , с. Крупське Золотоніського району Черкаської області.

Встановлено, що заявник уклала шлюб з ОСОБА_7 , про що свідчить відмітка останньої про сімейний стан та копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 05.12.1974 року, виданого виконавчим комітетом Крунської сільської ради Золотінського району Черкаської області, де на час реєстрації шлюбу прізвище заявника - ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що заявник зверталася з заявою до Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про внесення змін до актового запису цивільного стану, а саме виправити дату народження з ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2, виправити власне ім`я з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », доповнити графу по батькові дитини « ОСОБА_1 », доповнити графу місце народження дитини «Україна, Черкаська область. Золотоніський район, село Крупське».

Згідно висновку Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про внесення змін до актового запису цивільного стану, зазначено про можливість внесення змін до актового запису про народження № 12 від 12 червня 1954 року, складеного виконавчим комітетом Крупської сільської ради Золотінського району Черкаської області, а саме: доповнити графу по батькові дитини « ОСОБА_1 »; доповнити графу місце народження дитини «Україна, Черкаська область, Золотінський район, село Крупське»; виправити власне ім`я дитини з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », але немає можливості змінити дату народження, у зв`язку із тим, що відсутні підтверджуючі документи, а саме медичні документи встановленого зразка чи довідки, видані медичною установою де приймалися пологи у її матері, які б підтвердили, що датою народження заявника дійсно є ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник використала позасудове вирішення питання про внесення змін до актового запису цивільного стану шляхом звернення до Білоцерківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з відповідною заявою.

Звертаючись до суду з вказаною заявою, заявник просить суд встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме актовий запис № 12, серія НОМЕР_1, де помилкового зазначено дату її народження ІНФОРМАЦІЯ_1 замість ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести зміни, змінивши дату її народження з ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження міститься помилкова інформація про її дату народження, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» убачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, в порядку встановленому ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

За змістом пункту 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі Правил) підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду, в тому числі про установлення, неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Таким чином, неправильність в актовому записі цивільного стану може бути встановлено рішенням суду. Із урахуванням того, що заявниця вправі обрати самостійно спосіб захисту своїх прав та інтересів, дана заява підлягає розгляду за правилами окремого провадження в порядку цивільного судочинства, що відповідає положенням вищевказаних правових норм.

Отже, єдиним шляхом встановлення факту, про який просить заявниця є встановлення факту неправильності актового запису про народження у судовому порядку, та саме на підставі рішення суду відділом реєстрації актів цивільного стану в актовий запис про народження особи вносяться зміни.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року зі змінами (далі - Закон), цей Закон регулює відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження (ч. 1 ст. 6 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», а також Правил проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін, виправлень до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання актового запису.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Відповідно до п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чи ним законодавством.

Пунктом 1.7 передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

У разі зберігання актового запису цивільного стану (метричного запису) у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису (метричного запису) проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану за формою, наведеною в додатку 1, подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 07.07.1995р. «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» питання про встановлення неправильності в актовому записі суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання проживання; військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, що достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду - п.2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.

Відповідно до п. п. 1.15, 2.16.7, 2.18 Правил, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон). Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи й офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону).

У відповідності до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану" N 12 від 07.07.95 р., в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами - реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який-провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження; у зв`язку з усиновленням (удочерінням).

Суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках невиправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків).

З такими заявами до суду можуть звертатися особи, щодо яких складено актовий запис.

Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України при розгляді справи № 425/2737/17 суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, в порядку встановленому ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Даній нормі закону, є співмірний і правовий висновок ВП Верховного Суду сформульованими у (постанові від 3 жовтня 2017 року у справі № 21-5607 а 15), яким зазначено, що …перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, ЦК України та іншим законом, не є вичерпним (частина третя статті 270 ЦК України). Звернення до суду заявником є необхідним для захисту права на забезпечення органом державної влади особистого немайнового права (частина перша статті 273 ЦК України) на відображення достовірної інформації про дату народження в актовому записі, а не для оскарження відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану. У висновках щодо застосування норм права ВП ВС роз`яснила, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від встановлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису про дату народження особи і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису, вказавши вірну дату (постанова від 14.11.2018 у справі№ 425/2737/17).

В зазначеному у постанові висновку, ВП ВС у справі 425/2737/17 від 14 листопада 2018 року вказала, що спір про встановлення неправильності запису в акті цивільного стану не є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи, що задоволення заяви має юридичне значення для заявника, то даний юридичний факт має бути встановлений в судовому порядку.

У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених дослідженими судом доказами.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, викладені у заяві заявника, де допущено описку щодо написання дати її народження, що порушує її права, суд приходить до висновку про задоволення вимог заявника щодо встановлення факту, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, і заявник у зв`язку з цим не має іншої можливості виправити допущену у ньому помилку, усунення такої можливо лише у судовому порядку шляхом встановлення неправильності в актовому записі про її народження.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 13, 89, ст. 211, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 263-265, 273, 293, 294, 315, 316, 353-355 ЦПК України, п.п.1, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) про встановлення фату, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , а саме актовий запис № 12, серія НОМЕР_1, де помилково зазначено дату народження ІНФОРМАЦІЯ_1 замість ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 , зареєстрованого виконавчим комітетом Крупської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, виданого Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 12, серія НОМЕР_1, змінивши дату її народження з ІНФОРМАЦІЯ_1 на ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 ( адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 );

Заінтересована особа: Білоцерківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) ( адреса місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 22, ).

Повне судове рішення складено 05 квітня 2023 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов