Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/764/22

Провадження № 2/943/210/2023

29 червня 2023 року

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

за участі представника позивача Скоробогатого М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Буську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», третіх осіб Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ПИЦЬ Андрія Андрійовича, Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ГРИСЮК Олени Василівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

Адвокат Скоробогатий Микола Вікторович в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», третіх осіб Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області ПИЦЬ Андрія Андрійовича, Приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ГРИСЮК Олени Василівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову зазначив, що 20.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис реєстровий № 29020 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості в розмірі 59494,88 грн. Вважає, що виконавчий напис вчинено нотаріусом всупереч вимог чинного законодавства України, в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі нотаріально не посвідченого кредитного договору. Дійсно 06.09.2019 року між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено кредитний договір № 124512212. В подальшому протягом вересня 2019 року сторонами такий пролонговувався. Згідно виконавчого напису нотаріуса (реєстровий № 29020) від 20.05.2021 року, стягнення заборгованості проводиться за період 09.04.2021 року по 07.05.2021 року. Сума заборгованості складає 58 294,88 гривень з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 13 995,44 гривень, прострочена заборгованість за комісією 0,00 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 21 124,70 гривень, строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 гривень, строкова заборгованість за комісією 0,00 гривень, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 гривень, строкова заборгованість за штрафами і пенями 23 174,74 гривень. Крім того, з Боржника стягується 1 200 гривень плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 складає 59494,88 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 88 копійок). Вказаний виконавчий напис нотаріуса було звернуто до примусового виконання та постановою від 07.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем відкрито виконавче провадження № 67051844. До дня, коли позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження та ознайомлення з його матеріалами, він не був інформований не тільки про заміну первісного кредитора на ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», але й про факт вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Зазначає, що суму заборгованості перед відповідачем не можна вважати безспірною, оскільки отримані кредитні кошти неодноразово поверталися за договором. З покликанням на правові позиції Верховоного Суду вважає на те, що виконавчий напис № 29020, вчинений 20.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. з порушенням приписів чинного законодаства України (недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів), що є безумовною підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Вважає, що виконавчий напис не міг бути вчинений на нотаріально не посвідченому договорі.

Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 06.04.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з розгляду справи.

Представник позивача адвокат Скоробогатий М.В. позовні вимоги підтримав, посилаючись на мотиви, викладені в позовній заяві, просить такі задоволити, дане засідання проводити без застосування засобів звукозапису, про що подав письмове клопотання.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі, подав заперечення в частині стягнення витрат на правничу допомогу, інших клопотань, пояснень, заперечень, доповнень, відзив на позов не подав.

Треті особи приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. та приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.,належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, письмових пояснень щодо позову суду не надали. Поштове відправлення приватному нотаріусу Грисюк О.В. повернулося на адресу суду з відміткою пошти, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було вчинено виконавчий напис реєстровий № 29020 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості в розмірі 59494,88 грн.

Постановою від 07.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем відкрито виконавче провадження №67051844 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» заборгованості в розмірі 59494,88 грн. на підставі виконавчого напису № 29020.

Відповідно до виконавчого напису, такий вчинено за кредитним договором №124512212 від 06.09.2019 року, укладеним з ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» , правонаступником якого згідно Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 74 від 14.04.2020 року стало ТОВ «Таліон плюс», , правонаступником якого згідно Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 05/0820-01 від 05.08.2020 року стало ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», .

Виконавчим написом запропоновано стягнути заборгованость в сумі 58 294,88 гривень з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 13 995,44 гривень, прострочена заборгованість за комісією 0,00 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 21 124,70 гривень, строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 гривень, строкова заборгованість за комісією 0,00 гривень, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 0,00 гривень, строкова заборгованість за штрафами і пенями 23 174,74 гривень. Крім того, з Боржника стягується 1 200 гривень плати за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Загальна сума, яка підлягає стягненню з позивача складає 59 494,88 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 88 копійок).

Відповідно до ч. 12 ст. 28 ЦПК України позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, можуть пред`являтися також за місцем його виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» Виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Аналогічна правова позиція зазначена у постанові Верховного Суду у справі № 263/14171/19 від 29 жовтня 2020 року.

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У відповідності до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, З Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012р. №296/5 (далі по тексту - Порядок).

Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувана (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за поданими стягувачем документами, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

У даній справі позивач жодних повідомлень, досудових вимог із визначеними сумами заборгованості, розрахунків заборгованості та виписок не отримував.

Так, згідно практики Верховного суду, у постановах від 05 березня 2018 року у справі №756/11960/15-ц, від 07 лютого 2018 року по справі №204/4071/14-ц та від 12 квітня 2018 року по справі №761/32388/13-ц, надаючи поняття безспірності заборгованості у розумінні ст.88 ЗУ «Про нотаріат» безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Що стосується нотаріальної практики, то під документом, що встановлює прострочення виконання зобов`язання за нотаріально посвідченим договором, прийнято вважати заяву стягувача (претензію або тотожний за юридичним значенням документ) про прострочення платежу, передане стягувачем безпосередньо боржнику, або надіслане поштою із зворотнім повідомленням. Або передачу через нотаріуса передбаченого в порядку визначеного ст. 84 ЗУ «Про нотаріат».

Основними умовами вчинення нотаріусами виконавчих написів є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед стягувачем (кредитором), підтверджують безспірність вимоги перед кредитором та подачі вимоги у межах позовної давності у три роки, та для стягнення неустойки один рік.

Однак безспірність заборгованості є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розміру, та відсутності будь яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать визнання боржником вимог кредитора. Тобто нотаріус повинен впевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог та визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувана, з підписом боржника про його отримання.

Третьою особою, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., не було отримано такого документа, так як позивач не отримував листа з вимогою про усунення порушень. Тому у нотаріуса не було вагомих підстав вважати таку заборгованість безспірною. Відповідач у відзиві цього також не заперечив.

Тому, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Відповідно до постанови КЦС ВС № 320/7932/16-ц від 06.05.2020 року, боржник може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис. Як з підстав порушення нотаріусом процедури так із підстав неправомірності вимог стягувана, повністю чи у частині розміру заборгованості, або спливу давності за вимогами, з якими той звернувся до нотаріуса.

У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Виконавчий напис виданий Приватним нотаріусом на підставі п. 2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою КМ України від 29.06.1999 р.№ 1172 (надалі - Положення КМУ).

Проте, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2017 р. по справі № 826/20084/14 визнано нечинною та незаконною Постанову КМ України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення Змін, що вносяться до Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 вказаних змін до положення. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 року "Про судове рішення в адміністративній справі", визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі", дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.

Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001 року передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі 910/13233/17 від 29.01.2019 року.

В свою чергу Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

За таких умов Приватний нотаріус мав право вчинити виконавчий напис виключно на нотаріально посвідченій угоді, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, як це передбачено п. 1 Положення КМУ.

Таким чином убачається, що в порушення вказаних положень матеріального права оспорюваний виконавчий напис було вчинено на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчувався.

Враховуючи все вищевикладене, є достатні правові підстави вважати Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною зареєстрований в реєстрі № 29020 від 20.05.2021 року, вчиненим з порушенням вимог законодавства та є таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у зв`язку з їх обґрунтованістю та доведеністю.

Заходи забезпечення, згідно ухвали Буського районного суду від 30.05.2023 року, скасувати.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений останнім при подачі позову.

Керуючись ст.ст.12, 13, 80, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 267, 268 ЦПК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат», ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис, вчинений 20.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 29020, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», місцезнаходження: 02094, м. Київ, бульвар Верховної Ради, буд. 34, офіс 511, , в користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір загальною сумою 1488,60 гривень, з яких 992,40 грн. - судовий збір за подання позовної та 496,20 грн - за подання заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом.

Заходи забезпечення позову, накладені згідно ухвали Буського районного суду 30.05.2023 року, скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Повний текст рішення виготовлено 06.07.2023.

Суддя: Б. М. Журибіда