Справа № 502/1827/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О, А.

за участю секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області

про

встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту належності та визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтовання позову вказано, що дід позивача, ОСОБА_2 та його бабуся ОСОБА_3 , при житті володіли житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Батько позивача, ОСОБА_4 був єдиним сином у своїх батьків, однак ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер.

Позивач є єдиним сином спадкодавця ОСОБА_4 , а тому є єдиним живим спадкоємцем діда та баби.

Після смерті діда, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилася спадщина, яку ОСОБА_3 фактично прийняла, оскільки вона постійно проживала зі спадкодавцем, на день його смерті та після його смерті вступила в управління та володіння спадковим майном, та, за її словами, оформила спадкові права на 1/2 частку житлового будинку у приватного нотаріуса.

Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 відкрилася спадщина, щодо якої позивач, як єдиний спадкоємець в установлений законом термін звернувся до приватного нотаріуса Юрченко М.Є із заявою про оформлення спадщини.

Приватним нотаріусом було надано довідку з переліком документів, необхідних для оформлення спадщини. В документах, що він знайшов у бабусі були відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з вищевикладеним, приватним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок та рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання.

За зверненням позивача до Кілійського БТІ було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок та надано довідку від 29.12.2020 року № 1007 про право власності станом на 31.12.2012 року. У довідці вказано, що згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 06.04.1961 року, посвідченого нотаріусом 06.04.1961 року та зареєстрованого за № 442/1, зареєстрованого Кілійським БТІ в реєстр, кн. 10 стор.98 реєстр. № 4734 дідові та бабі позивача було надано дозвіл на будівництво житлового будинку.

Відповідно до вказаної довідки право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - зареєстровано за ОСОБА_2 та за ОСОБА_3 по 1/2 кожному.

В зв`язку з зазначеним, представник позивача просив суд:

- встановити факт належності 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

- встановити належність житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

- визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, в судове засідання не з`явився, надав відзив згідно якого вимоги визнав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність.

На підставі письмових заяв позивача та представника відповідача, суд ухвалює рішення в судовому засіданні на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до посвідки про народження серії НОМЕР_1 , виданого Кілійським бюро ЗАГС встановлено, що ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 / зворотній бік а.с. 100/.

Шлюб ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 був зареєстрований 10.01.1955 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 28.02.1956 року м. Кілія р/б ЗАГС Одеської області, актовий запис № 1 від 10.01.1955 року /зворотній бік а.с. 47/.

Згідно довідки за вих. № 103/03-66 від 11.03.2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , актовий запис № 352 від 24.11.1958 року /зворотній бік а. с. 120/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 03.07.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 42 від 12.02.2001 року /а. с. 88/.

13.03.2004 року ОСОБА_2 звернувся до Кілійської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті сина ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у вигляді мотоциклу модель «ЯВА» 1979 року випуску /а. с. 119/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.2004 року, виданого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 872 встановлено, що спадкоємцем майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 є його батько ОСОБА_2 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: мотоцикла модель «ЯВА 350/634, 1979 року випуску, двигун № НОМЕР_4 , реєстраційний номер: НОМЕР_5 /а.с. 123/.

Згідно довідки, виданої Кілійським бюро технічної інвентаризації встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_2 на праві особистої власності належав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с. 57/.

Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради № 54 від 12.04.2016 року, змінено адресу об`єкту нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованому по АДРЕСА_2 ) на адресу: АДРЕСА_1 /зворотній бік а.с. 57/.

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, складений Комунальним підприємством Кілійської районної ради «Районне бюро технічної інвентаризації» встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 , складається з літ. «А» - житлового будинку (загальною площею 52,1 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м.), літ. «Б» - кухні, літ. «В» - сараю, літ. «Г» - навісу, літ. «Д» - убиральні, № 1-6, І надвірних споруд /а.с. 58-60/.

Згідно довідки № 1007 від 29.12.2020 року, виданої Комунальним підприємством Кілійської міської ради «Бюро технічної інвентаризації» встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на право приватної власності, посвідчений Кілійською держнотконторою 06.04.1961 року реєстровий № 442/1, зареєстрований Кілійський БТІ в реєстр. кн.. 10 стор. 98 реєстр. № 4734, належить на праві приватної спільної власності по 1/2 частині ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а.с. 13/.

Згідно заповіту від 13.09.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 1527 встановлено, що ОСОБА_2 діючи добровільно, без будь-якого примусу, як фізичного так і морального, розуміючи значення своїх дій, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: земельну ділянку площею 2, 83 га, розташовану на території Кілійської міської ради Кілійський район Одеська область, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:002:0295, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 /а.с. 50/.

Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 1 від 02.09.2020 року встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_10 /а.с. 108-109/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 06.01.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції в Одеській області встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , актовий запис № 11 від 06.01.2016 року /а.с. 45/.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області з заявою за вх. № 17, згідно якої він прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 /а. с. 51/.

У липні 2016 року за вх. № 183 від ОСОБА_11 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , надійшла заява, згідно якої ОСОБА_3 прийняла спадщину, після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 /а. с. 54/.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04.07.2016 року приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 1069 встановлено, що на підставі ст. 1261 ЦК України, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 є його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: - 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 /а.с. 68/.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.08.2016 року, виданого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 1446, встановлено, що на підставі заповіту, посвідченого Кілійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області 13.09.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1527, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Спадщина на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки, що розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, площею 2, 8300 га, кадастровий номер 522310100:01:002:0295, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 79/.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 17.03.2020 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_11 , актовий запис № 143 від 17.03.2020 року /а. с. 99/.

02.09.2020 року за вх. № 269 до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 , згідно якої заявник приймає спадщину, яка залишилася після смерті його бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 /а. с. 106/.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 , виданого м. Кілія Рай Бюро ЗАГС Одеської області встановлено, що ОСОБА_12 народилась ІНФОРМАЦІЯ_12 , батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , актовий запис № 128 від 22.09.1940 року, актовий запис № 128 від 22.09.1940 року /а.с. 103/.

Шлюб ОСОБА_13 , 1939 року народження та ОСОБА_14 , 1940 року народження був зареєстрований 09.11.1962 року Кілійським міськбюро ЗАГС Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_9 , виданим повторно 14.01.1964 року, актовий запис № 168 від 09.11.1962 року /а.с. 104/.

24.07.2020 року за вх. № 218 ОСОБА_15 звернулась до приватного нотаріуса Кілійського районного нотаріального округу Одеської області з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 /а.с. 98/.

Відповідно до інформаційного листа за вих. № 220/02-14/83/2020 від 03.06.2021 року, виданого приватним нотаріусом Кілійського районного нотаріального округу Одеської області встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу /а.с. 124/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрацію якого належним чином проведено не було і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення цього майна померлому та спадкоємцю повинно вирішуватись в судовому порядку. Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по об`єктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Згідно ст. ст. 293, 315 ЦПК України, встановлення фактів, що мають юридичне значення віднесено до компетенції суду.

Виходячи з наведеного суд вважає доведеним факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в тому числі 1/2 частину як власнику вказаного домоволодіння та на 1/2 частину, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст.ст. 1222-1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За приписами ст.ст.1258, 1261-1265 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї.

Згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п.п. 4.19 п. 4 гл. 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З досліджених доказів судом встановлено, що позивач, як внук спадкодавця ОСОБА_3 відповідно до положень ч. 1 ст. 1266 ЦК України реалізував право на прийняття спадщини, яка б належала за законом його батькові ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_7 , в разі спадкування ним за законом на підставі ст. 1261 ЦК України.

Також суд враховує, що ОСОБА_15 , яка подала заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті своєї сестри ОСОБА_3 /зворотній бік а.с. 98/, є спадкоємцем другої черги за законом відповідно до ст.1262 ЦК України.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України вона за наявності спадкоємця-позивача, який прийняв за правом представлення спадщину, яка належала б за законом його батькові, як спадкоємцю першої черги за законом згідно ст. 1261 ЦК України, якби він був живим на час відкриття спадщини, не одержала право на спадкування як спадкоємець другої черги за законом.

Також суд приймає до уваги, шо у зв`язку з відсутністю необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у нотаріуса.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, у зв`язку з чим право позивача на спадщину підлягає судовому захисту згідно ст. 16 ЦК України шляхом його визнання, а позов, задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 207, 259, 263-265, 315 ЦПК, ст. ст. 16, 1258, 1261, 1262, 1266, 1269 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі на 1/2 частину, як власнику вказаного домоволодіння та на 1/2 частину, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_10 право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з літ. «А» - житлового будинку (загальною площею 52,1 кв.м., житловою площею 31,8 кв.м.), літ. «Б» - кухні, літ. «В» - сараю, літ. «Г» - навісу, літ. «Д» - убиральні, № 1-6, І надвірних споруд в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников