справа № 208/3267/22
№ провадження 2-ві/208/5/23
УХВАЛА

Іменем України

10 квітня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Похвалітої С.М., за участю секретаря судового засідання Грищенко О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Сушкової Людмили Іванівни по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини», -

в с т а н о в и в:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа № 208/3267/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини».

На адресу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області через електронний суд надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Сушкової Людмили Іванівни в обґрунтування якої зазначено, що суддя Сушкова Людмила Іванівна є упередженою, в процесі розгляду справи очевидно ігнорує процесуальні норми Закону, тому є сумніви в тому, що майбутнє рішення суду відповідатиме нормам матеріального права, буде об`єктивним, законним та справедливим.

В обґрунтування заяви про відвід відповідач зазначила, що 27 липня 2022 року суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Сушкова Л.І. винесла ухвалу про відкриття провадження. Суд ухвалив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Станом на 12 серпня 2022 року сторони вже надали суду всі наявні у них докази, розгляд справи не відбувся у строки, передбачені ст.275 ЦПК України. Судові засідання у справі призначались на 22 серпня 2022 року, 8 вересня 2022 року, 3 жовтня 2022 року, 1 листопада 2022 року, 18 січня 2023 року, 22 березня 2023 року.

З 1 листопада 2022 року по 21 грудня 2022 провадження у справі було зупинене за клопотанням відповідача, оскільки суд вважав за необхідне дочекатись набрання законної сили у іншій цивільній справі, в якій з відповідача його батько просив стягнути аліменти в розмірі 1/2 частини від всіх доходів. Врешті, у задоволенні позову батька було відмовлено.

22 березня 2023 року, суд, розглянувши клопотання представника відповідача, в судовому засіданні виніс ухвалу, якою перейшов зі спрощеного до загального порядку розгляду справи.

Оголосивши 22 березня 2023 року протокольну ухвалу про перехід до розгляду справи в загальному позовному порядку, суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Сушкова Л.І. порушила імперативну норму процесуального закону п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України.

Задовольнивши клопотання відповідача, та ухваливши перехід до загального позовного провадження у малозначній справі, суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області Сушкова Л.І. діяла всупереч ч.7 ст.277 ЦПК України.

Тому вважає, що суддя Сушкова Л.І. є упередженою, в процесі розгляду справи очевидно ігнорує процесуальні норми Закону, тому є сумніви в тому, що майбутнє рішення суду відповідатиме нормам матеріального права, буде об`єктивним, законним та справедливим.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд, дослідивши заяву про відвід судді, оцінивши наведені відповідачем підстави для відводу судді, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), зокрема, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Крім того, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію (Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод) та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу за наявності обставин, які викликають сумнів в його об`єктивності та неупередженості.

Стаття 6 § 1 Конвенції вимагає, аби кожен суд, до якого вона застосовується, був «безстороннім». Зазвичай безсторонність визначається як відсутність упередження або наперед складеної думки і може оцінюватись у різний спосіб (Kyprianou проти Кіпру [ВП], § 118; Micallef проти Мальти [ВП], § 93).

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У справі «Олександр Волков проти України» (Oleksandr Volkov v. Ukraine, рішення від 9 січня 2013 року, заява № 21722/11) ЄСПЛ зазначено «104. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності».

На думку ЄСПЛ, неупередженість може визначатися виходячи з суб`єктивної перевірки, а саме на підставі особистих переконань конкретного судді в конкретній справі, а також об`єктивної перевірки, при оцінці того, забезпечив суддя достатні гарантії для виключення правомірних сумнівів в цьому зв`язку.

Якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, навіть якщо об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви») наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Неупереджений та об`єктивний розгляд справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею. Проте учасники справи наділені правом спростування цієї «процесуальної теореми» шляхом заявлення відводу судді, тим самим, забезпечуючи його незалежність в кожному окремому провадженні.

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність», в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі». Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах П`єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презумується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 01.10.2018 (справа №9901/673/18).

Вирішуючи заявлений відвід, суд, вважає, що наведені в заяві обставини є необґрунтованими та не можуть переконливо вказувати на наявність будь-яких дій, що викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді Сушкової Л.І.. Усі доводи відповідача являються її думкою та припущеннями, які суд розцінює, як незгоду з процесуальними рішеннями.

Керуючись ст. ст. 36, 38-40, 260, 261 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області Сушкової Людмили Іванівни по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини», відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Похваліта С. М.