КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/3850/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , продану представником ОСОБА_2 , на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група», про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з даним позовом доОСОБА_1 , третя особа: ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», про відшкодування шкоди, відповідно до якого просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 153 422,37 грн, втрат на проведення оцінки в сумі 3 868 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000 грн та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 10 червня 2021 року відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Будівельників, в м. Києві, виїхала на регульоване перехрестя з вул. Попудренка на забороняючий червоний сигнал світлофора, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Мітсубіши», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдання збитків.

Вказано, що постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Хюндай» ОСОБА_1 , державний номерний знак НОМЕР_1 , була забезпечена ПрАТ «СК «Українська страхова група», згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/203459083, з лімітом відповідальності 130 000 грн. Згідно Звіту № 29/ч/21 від 01 липня 2021 року, складеного за заявою позивача вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становила 248 050,26 грн.

Згідно Звіту, виготовленого на замовлення страхової компанії, № 13180 від 02 серпня 2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становила 166 391,25 грн.

Вказано, що після звернення позивача щодо неврахування ряду позицій та недоліків у Звіті № 13180, був складений новий Звіт № 12790 від 16 вересня 2021 року, де вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 249 000,91 грн. Базовим для позовної заяви позивачем взято оцінку, виконану на замовлення страховика ПрАТ «СК «Українська страхова група», тобто Звіт № 12790 від 16 вересня 2021 року.

В позові зазначено, що 22 вересня 2021 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» задоволено заяву позивача та виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 95 578,54 грн, розраховане як різниця вартості відновлювального ремонту за виключенням коефіцієнту зносу КТЗ та суми податку на додану вартість та інших витрат. Таким чином, відповідачем підлягає до відшкодування на користь позивача різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням (249 000,91 - 95 578,54 грн) у розмірі 153 422,37 грн, що є предметом позовних вимог.

З огляду на вищевикладені обставини позивач вважає, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 йому завдано моральної шкоди, вираженої у фізичних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із пошкодженням його транспортного засобу та є постраждалим від зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, тому позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 різницю між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням у розмірі 153 422,37 грн, моральну шкоду у розмірі 4 000 грн, судовий збір у розмірі 1 574,22 грн, а всього на загальну суму 158 996,59 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що суд першої інстанції не з`ясував з яких частин складається заявлена позивачем сума до стягнення.

Так, апелянт звертає увагу, що ПДВ в сумі 12 354,71 грн входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто ОСОБА_3 страховиком після надання ним відповідних документів про оплату запчастин/відновлювального ремонту. Позивач не надав страховій компанії ПрАТ «СК «Українська страхова група» документів про оплату заміни запчастин/відновлювального ремонту на суму, що включає ПДВ. Тому йому ця сума і не була відшкодована.

Доводами апеляційної скарги є те, що коефіцієнт зносу був розрахований на суму вартості складових частин, які підлягали заміні разом із сумою ПДВ - 201 520,95 грн. Апелянт вважає, що коефіцієнт зносу повинен був бути розрахований на суму виключно вартості складових частин, які підлягали заміні без ПДВ. Вказано, що виключно вартість складових частин, які підлягали заміні без ПДВ становить 167 934,13 грн й саме на цю суму повинен був нараховуватись коефіцієнт зносу.

Апелянт також вказує, що погоджується з можливим відшкодуванням позивачу коефіцієнту зносу складових частин, які підлягали заміні без ПДВ, що повинен становити суму 117 553,89 грн, при умові, що буде документально доведено фактичну заміну запасних частин на нові.

Апелянт вважає, що у застрахованої особи виникає лише субсидіарний обов`язок відшкодування ПДВ, тобто у разі недостатності страхових сум.

В апеляційній скарзі апелянт також посилається на те, що нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрати товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо).

Враховуючи зазначене, апелянт вважає, що оскільки заміні підлягала фара, то втрата товарної вартості не повинна нараховуватись.

Щодо стягнення моральної шкоди, то апелянт вказує. Що позивачем не було надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження того, що останньому було завдано моральну шкоду, а тому остання до стягнення не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити по справі у вказаній частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, а також вирішити питання судових витрат.

14 березня 2023 рокуПрАТ «СК «Українська страхова група» засобами поштового зв`язку подало відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого зазначило, що виконало свої зобов`язання перед позивачем в повному обсязі, шляхом сплати страхового відшкодування у розмірі 95 578,54 грн. Щодо сплати ПДВ, то страхова компанія зазначає, що позивачем не було надано до суду доказів оплати проведеного ремонту транспортного засобу у особи, яка є платником ПДВ, у зв`язку із чим у ПрАТ «СК «Українська страхова група» не виникають обов`язки по відшкодуванню даного податку потерпілій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 10 червня 2021 року відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Будівельників, в м. Києві, виїхала на регульоване перехрестя з вул. Попудренка на забороняючий червоний сигнал світлофора, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Мітсубіши», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить позивачу ОСОБА_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів та завдання збитків.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 липня 2021 року у справі № 755/10855/21 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн (а.с.8, т.1).

Згідно змісту постанови суду від 21 липня 2021 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак надала заяву про визнання вини в повному обсязі.

В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль «Мітсубіши», державний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.9, т.1).

За даними Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № ЕР-203459083, строком дії з 09 квітня 2021 року по 08 квітня 2022 року включно, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1 , була забезпечена ПрАТ «СК «Українська страхова група». Ліміт відповідальності страховика за даним договором на одного потерпілого за шкоду, завдану майну становить 130 000 гривень, франшиза 0,00 гривень (а.с.112, т.1)

11 червня 2021 року ОСОБА_5 звернулась до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду яка відбулась за участю автомобіля «Хюндай», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Мітсубіши», державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_3 (а.с.119-120, т.1).

15 червня 2021 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.126, т.1).

09 липня 2021 року ОСОБА_3 надав до ПрАТ «СК «Українська страхова група» Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 01 липня 2021 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становила 248 050,26 грн (а.с.134-172, т.1).

02 серпня 2021 року ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» виготовлено Звіт на замовлення ПрАТ «СК «Українська страхова група», № 13180, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становила 166 391,25 грн (а.с.173-189, т.1).

Після звернення представника позивача щодо неврахування ряду позицій та недоліків у Звіті № 13180, ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг» був складений новий Звіт № 12790 від 16 вересня 2021 року, яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мітсубіши», державний номерний знак НОМЕР_2 становить 249 000,91 грн (а.с.202-203, 209-225, т.1).

Врахувавши всі уточнення, встановлені Звітом № 12790 від 16 вересня 2021 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» 22 вересня 2021 року задоволено заяву ОСОБА_3 та виплачено суму страхового відшкодування у загальному розмірі 95578,54 грн, що підтверджено страховими актами та платіжними документами, наявними в дослідженій страховій справі, копію якої долучено до матеріалів справи. (а.с.62-63, 173-228)

Базовим для позовної заяви позивачем взято оцінку, виконану на замовлення страховика ПрАТ «СК «Українська страхова група», тобто Звіт № 12790 від 16 вересня 2021 року.

Суд першої інстанції, вирішуючи вказаний спір та частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 , мотивував своє рішення тим, що позивач правомірно звернувся із вимогою про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі різниці між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, встановленою Звітом від 16 вересня 2021 року, та отриманим страховим відшкодуванням, на загальну суму 153 422,37 грн (249 000,91 - 95 578,54 грн. = 153 422,37 грн.), - що відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові №686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року, у постанові від 22 січня 2019 року у справі №676/518/17, у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17. При цьому, судом було враховано, що матеріальна шкода завдана відповідачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась у зв`язку із порушенням відповідачем Правил дорожнього руху України, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили. Матеріалами справи встановлено всі складові деліктного зобов`язання як щодо вартості матеріальної шкоди, заподіяної позивачу внаслідок вчинення адміністративного правопорушення, так і щодо суб`єкта правопорушення, відповідача по справі ОСОБА_1 , та причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та завданими позивачу матеріальними збитками.

В частині стягнення моральної шкоди суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням вимог позивача в частині стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди, яка завдана позивачу протиправними діями відповідача щодо здійснення дорожньо-транспортної пригоди, наслідком чого є пошкодження транспортного засобу позивача, та яка пов`язана з розладом нормального життя позивача, нервової напруги та переживань, витрати часу на відновлення порушеного права, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору відповідачем має бути відшкодовано на користь позивача моральну шкоду, яку суд визначає в розмірі 4 000 грн.

Апеляційний суд не може повною мірою погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування матеріальної шкоди з огляду на наступне.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом положень статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди.

Така особа, відповідно до статті 1192 ЦК України, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 28 вересня 2022 року в справі № 727/182/21, провадження № 61-11749св21, від 17 серпня 2022 року в справі № 761/15232/18 провадження № 61-19661св20 та інших).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61-19062св20).

Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень частини другої статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22).

За змістом статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) від 04 липня 2018 року дійшла висновку, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У разі недостатності страхової виплати, різниця сплачується потерпілому винною особою.

Суд першої інстанції, встановивши, що розмір шкоди, завданої позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_1 , перевищує виплачений страховою компанією за правилами статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування, дійшов обґрунтованого висновку про те, що з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.

Разом з тим, апеляційний суд зауважує, що відповідно до положень п.36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Системний аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що страховик, який здійснює виплату страхового відшкодування безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), зменшує розмір відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу на суму ПДВ й в подальшому може відшкодувати особі вказаний розмір ПДВ за умови документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Із вказаного слідує, що розмір ПДВ відшкодовується страховиком за умови документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту транспортного засобу й вказана сума входить до суми страхового відшкодування.

Як вбачається зі Звіту № 12790 від 16 вересня 2021 року, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 107 936,25 грн, а вартість матеріального збитку без урахуванням ПДВ становить 95 578,54 грн.

Таким чином, розмір ПДВ становить 12 357,71 грн (107 936,25 - 95 578,54).

Апеляційний суд доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги в частині того, що розмір відшкодування має бути зменшений на розмір ПДВ - 12 357,71 грн, оскільки позивач вказаний розмір грошових коштів має право стягнути з страхової компанії за умови документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту транспортного засобу. Перекладення вказаних витрат безпосередньо на заподіювача шкоди на думку колегії суддів є не правомірним.

Враховуючи викладене, до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 підлягає різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням (без врахування ПДВ) у розмірі 141 064,66 грн (249 000,91 - 95 578,54 - 12 357,71).

Відповідно до положень підпункту е) п. 8.6.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, величина ВТВ КТЗ не нараховується, якщо: е) потрібна заміна окремих складників, що не потребують пофарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо). Якщо, крім зазначених складників, пошкоджено складові кузова та оперення, розрахунок величини ВТВ повинен ураховувати всі пошкодження складників у комплексі.

Відповідно до статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик або МТСБУ не відшкодовує, зокрема, шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Як вбачається зі Звіту № 12790 від 16 вересня 2021 року, у вартість (розмір) збитків не включена втрата товарної вартості (ВТВ) (підстава: ст.32 п.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (а.с.213, т.1).

Таким чином, вказані доводи апеляційної скарги апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Стягуючи з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4 000 грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі і давши їм належну оцінку, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості зазначених позовних вимог.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахував характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач, і виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи встановлені обставини справи апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав для зміни оскаржуваного рішення в частині суми різниці між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням (без врахування ПДВ), яка підлягає до стягнення, зменшивши її з 153 422,37 грн до 141 064,66 грн.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Оскільки апеляційний суд змінює суму до стягнення, то й розмір судового збору, який підлягає до стягнення підлягає перерозподілу.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції встановив правомірність позовних вимог (щодо оскаржуваної частини) у загальному розмірі 145 064,66 грн (141 064,66 + 4 000), то розмір судового збору, який би підлягав стягненню з відповідача на користь позивача в суді першої інстанції становить 1 450,64 грн (1% ціни позову). Оскільки апелянтом було сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 362,50 грн, а апеляційну скаргу було задоволено лише на 8% (189 грн судового збору), й враховуючи взаємозарахування, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1 261,64 грн (1450,64-189).

З урахуванням викладеного колегія суддів також доходить висновку про необхідність зміни рішення суду і в частині загальної суми стягнень, яка за рішенням місцевого суму становить - 158 996,59 грн до розміру - 146 326,30 грн (з врахуванням в зазначену суму також 4 000 грн обґрунтовано стягнутих судом першої інстанції на відшкодуванням спричиненої моральної шкоди та 1 261,64 грн судового збору).

Відповідно до положень частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , продану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 листопада 2022 року змінити в частині визнання суми різниці між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та отриманим страховим відшкодуванням (без врахування ПДВ), яка підлягає до стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ), зменшити її з 153 422,37 грн до 141 064,66 грн, а загальну суму стягнутих коштів зменшити із 158 996,59 грн до 146 326,30 грн ( сто сорок шість тисяч триста двадцять шість гривень тридцять копійок) .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв