Справа № 524/4421/23
Провадження № 2/524/1935/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2023 року суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Предоляк О.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в м.Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до батальйону патрульної поліції в м.Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна, у якому просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження по справі приходжу до наступного висновку.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що на виконанні у Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження з примусового виконання постанови № 100031 виданої 29.04.2011 ВДАІ м.Кременчука про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави боргу у розмірі 510 грн. В ході примусового виконання, державним виконавцем 20.10.2011 р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У своєму позові позивач просить зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця від 20.10.2011 р.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється в позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Позивач як особа, яка є боржником у виконавчому провадженні, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 577/4541/20 (провадження № 61-8240св21).

З огляду на означене, звертаючись у даному випадку з позовом до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів ОСОБА_1 порушено порядок встановлений вимогами ЦПК України для звернення до суду за захистом права сторони виконавчого провадження, у випадку його порушення рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, визначений ст. 447 ЦПК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що позивачем заявлено вимоги, які не підлягають розгляду в порядку позовного провадження, то у відкритті провадження по даній цивільній справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 186, 260, 353 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції в м.Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: Автозаводський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з майна - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.С. Предоляк