У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.06.2023 Справа №607/15918/21

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Крук А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 17 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 17 лютого 2023 року. Просить поновити строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 від 17 лютого 2023 року, яка винесена старшим державним виконавцем Хлистун Д. В.

В обґрунтування скарги зазначено наступне.

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходилась справа №607/15918/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою.

Обставини встановлені судом по справі №607/15918/21:

ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: квартира під АДРЕСА_1 (надалі за текстом -квартира).

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 03 березня 2018 року № 270 ТОВ «КомЕнерго-Тернопіль-3» разом зі ним проживає дружина ОСОБА_2 та сини ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Згідно інформації Тернопільського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області від 23 вересня 2021 року, ОСОБА_1 24 серпня 2021 року о 20:20 та 25 серпня 2021 року о 10:21 звертався в поліцію на лінію 102 з приводу того, що колишня дружина не впускає його до квартири.

Суду не надано доказів хто є власником спірної квартири. Разом з тим, з наданих доказів, зважаючи на те, що місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване в квартирі АДРЕСА_1 , останній не втратив право на користування житлом, є безперечним те, що він має право користування нею, а статтею 396 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2021 року у справі № 607/15918/21, вирішено усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 а саме: зобов`язати ОСОБА_2 надати безперешкодний доступ та ключі до вказаної квартири. Постановою Тернопільського апеляційного суду у вказаній справі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2021 року залишено без змін.

На виконання вищевказаного рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист від 19 травня 2022 року.

24 травня 2022 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби в місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 про усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

Листом № 26760 від 24 травня 2022 року Відділом державної виконавчої служби в місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) направлено боржнику (відповідачу) для виконання та до відома постанову про відкриття виконавчого провадження від 24 травня 2022 року

07 червня 2022 року державним виконавцем, здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , та встановлено, що боржником рішення суду не виконано, про що складено акт державного виконавця.

08 червня 2022 року державним виконавцем, у зв`язку із невиконанням без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, винесено постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу - 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлено новий строк виконання.

01 червня 2022 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби в місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) видано вимогу № 28208 у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 про усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 а саме: зобов`язано ОСОБА_2 надати безперешкодний доступ та ключі до вказаної квартири.

22 червня 2022 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , та встановлено, що боржником рішення суду не виконано повторно, про що складено акт державного виконавця.

29 червня 2022 року державним виконавцем, у зв`язку повторним невиконанням без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення суду, що зобов`язує боржника виконати певні дії, винесено постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі.

29 червня 2022 року державним виконавцем направлено до поліції повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, яке отримано Тернопільським відділом поліції ГУНП в Тернопільській області.

29 червня 2022 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби в місті Тернополі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) закінчено виконавче провадження № НОМЕР_2 про усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

На виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження № 699213343 з примусового виконання виконавчого листа № 607/15918/21, виданого 19 травня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про: усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_3 саме: зобов`язати ОСОБА_2 надати безперешкодний доступ та ключі до вказаної квартири.

27 вересня 2022 року державним виконавцем згідно ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено рекомендованою кореспонденцією. 02 листопада 2022 року з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення та керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем надіслано вимогу боржнику з метою перевірки виконання рішенням суду, а саме: усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_3 саме: зобов`язати ОСОБА_2 надати безперешкодний доступ та ключі до вказаної квартири.

07 листопада 2022 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , та встановлено, що боржником рішення суду не виконано, про що складено акт державного виконавця. Також державним виконавцем у дверях боржника залишено виклик фізичної особи, на який боржник не з`явилась.

14 грудня 2022 року з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення та керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем надіслано вимогу на місце роботи боржника: Головне управління Пенсійного фонду України в ТО за адресою: м. Тернопіль, майдан Волі, 3 з метою: довести до відома працівнику ОСОБА_2 резолютивну частину рішення суду № 607/15918/21.

17 січня 2023 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_2 , та встановлено, що боржником рішення суду не виконано, про що складено акт державного виконавця. Також державним виконавцем залишено виклик боржнику - фізичній особі, на який боржник не з`явилась. 24 січня 2023 року на адресу Відділу надійшло повідомлення від ТУ ПФУ у ТО Вх. № 1362 від 18 січня 2023 року про те, що ОСОБА_2 09 січня 2023 року доведено до відома вимогу виконавця № 93370 від 14 грудня 2022 року.

14 лютого 2023 року державним виконавцем повторно здійснено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, яке вручено органу поліції 15 лютого 2023 року згідно відмітки. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження»: у разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

17 лютого 2023 року старшим державним виконавцем Хлистун Д. В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1.

Заявник ОСОБА_1 вважає, що при винесення спірної постанови державним виконавцем не було дотримано вимог ст. ст. 26, 63, 67, 75 Закону України «Про виконавче провадження». Стягувач до сьогоднішньої дня не вселений в спірну квартиру однак судове рішення зобов`язує вселити його, а відтак є підстави для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 від 17 лютого 2023 року, яка винесена старшим державним виконавцем Хлистун Д. В.

Щодо строків оскарження, ОСОБА_1 посилається на наступне.

01 червня 2023 року його повідомив адвокат Самуляк Михайло, що виконавче провадження закрите на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 17 лютого 2023 року. Він не міг швидше зв`язатися з адвокатом, оскільки хворіє на онкологічне захворювання і пріоритетом на сьогоднішній день є його здоров`я, а тому просить поновити строк на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник, адвокат Самуляк М. Ю. не з`явилися, просили його провести у їх відсутності, подану скаргу підтримують в повному обсязі.

ОСОБА_2 звернулася о суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, просила в її задоволенні відмовити з підстав пропуску строків на звернення.

В обґрунтування свої доводів ОСОБА_2 подала письмові пояснення, в яких зазначила, щосвоїй скарзі ОСОБА_5 посилається на норми Цивільного процесуального кодексу України та Закон України «Про виконавче провадження».

Проте скарга подана з грубими порушеннями норм процесуального права.

Цивільний процесуальний кодекс не містить вимог до скарг на дії державного виконавця. Проте ст. 183 Цивільного процесуального кодексу всиновленні загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви. Скаргу можна вважати однією з форм заяви.

Крім цього в ч. 9 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу зазначено, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону). В цьому випадку слід застосувати норми частини 4 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Скарга на постанову про закінчення виконавчого провадження в порядку виконання судового рішення не відповідає вимогам вказаних норм законодавства України, а саме:

по перше: скарга підписується скаржником або його представником, а не стягувачем (п. 6 ч. 4 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»). Скаргу підписав ОСОБА_5 , хоча прізвище ім`я по батькові стягувача - ОСОБА_1 ; по друге: скарга не містить найменування органу державної виконавчої служби, дії якої оскаржуються. Відсутні реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина), що суперечить вимогам п. п. 1, 3 ч. 4 ст. 74 Закону України про виконавче провадження. У скарзі зазначено тільки посадову особу відділу ДВС;

по трете: скаржник без поважних причин пропустив строк для оскарження дій державного виконавця, який становить 10 робочих днів з дня, коли скаржник чи його представник дізналися або повинні були дізнатися про порушення прав скаржника, свобод чи його законних інтересів. Скаржник про це сам повідомляє у своїй скарзі.

Крім цього у своїй скарзі скаржник зі своїм адвокатом вводять суд в оману. Скарга написана адвокатом, про що свідчить графоманський стиль її написання, стилістичні особливості, а також електронна адреса, яку адвокат скаржника забув видалити із тексту. У скарзі ОСОБА_5 заявляє, що він не міг швидше зв`язатися з адвокатом через стан свого здоров`я. Щодо ОСОБА_6 нічого суду повідомити не може. Проте ОСОБА_1 кожного дня спілкується зі своїм адвокатом, кожного тижня він зі своїм адвокатом беруть участь у судових засіданнях чи подають на ОСОБА_2 скарги, позовні заяви та заяви про притягнення її до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.

Інтереси ОСОБА_1 представляє - адвокат Самуляк Михайло, який 07 березня 2023 року особисто завірив копію постанови про закінчення виконавчого провадження. Вказаний факт свідчить про те, що на той час у нього вже була постанова про закінчення виконавчого провадження, яку він одержав раніше. Про неправдивість обставин, викладених у скарзі щодо неможливості зв`язатися з адвокатом свідчить той факт, що 03 травня 2023 року скаржник разом зі своїм адвокатом брали участь у судовому засіданні у Тернопільському міськрайонному суді Тернопільської області по справі № 607/10563/22 про вселення.

Важке захворювання не завадило скаржнику взяти участь у судових засіданнях, які проходили 10 березня 2023 року, а також 11, 20, 24 квітня 2023 року в суді першої та апеляційної інстанції у справі № 607/3148/23 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 . Про пріоритетність здоров`я для скаржника свідчать його фізичні вправи з колодкою, яку 08 квітня 2023 року він збив з дверей приміщення, яке знаходиться у підвалі будинку № 31 . Також стан здоров`я скаржника ніяк не завадив йому 03 травня 2023 року надсилати ОСОБА_2 погрози на номер її телефону.

Скаржник із 17 лютого 2023 року не перебував на стаціонарному лікуванні та не надав жодного доказу, який би свідчив про поважність причин пропуску строку для оскарження дій державного виконавця.

Адвокат Ретюка О. О. 03 травня 2023 року у судовому засіданні в присутності скаржника повідомив про закриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Самостійно, з відома ОСОБА_1 він надіслав ОСОБА_2 клопотання про долучення постанови про закінчення виконавчого провадження до матеріалів справи

Усе вищенаведене свідчить про намагання скаржника разом із своїм адвокатом ввести суд в оману, а тому ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні скарги.

Вивчивши матеріали, надані заявником в обґрунтування поданої скарги та документи, поєднані ОСОБА_2 до пояснень, суд встановив наступне.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції Хлистун Д. В. 17 лютого 2023 року винесено постанову, якою виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 607/15918/21, виданого 19 травня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про: усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_3 , а саме: зобов`язати ОСОБА_2 надати безперешкодний доступ та ключі до вказаної квартири, закінчено.

Зі змістом цієї постанови адвокат Самуляк М. Ю., який є повноважним представником заявника ОСОБА_1 та повноваження якого договором про надання правової (правничої) допомоги не обмежуються (ордер серія ВО № 1023168, а с. 14) був обізнаний 07 березня 2023 року, оскільки засвідчував копію спірного документа та супровідний лист про його надіслання № 14777 від 17 лютого 2023 року.

Водночас, 01 червня 2023 року керуючий партнер АО «Самуляк та партнери» адвокат Михайло Самуляк складає повідомлення, яке адресує ОСОБА_1 про те, що він надає йому до відома постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 17 лютого 2023 року, яка винесена старшим державним виконавцем Хлистун Д. В. Вказане повідомлення та копію спірної постанови ОСОБА_1 отримує в день його складення про що розписується.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїм правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Згідно із ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

В той же час, під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто - не залежать від волевиявлення особи, що пропустила цей строк, і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 439/1493/15-ц зроблено висновок щодо застосування статті 449 ЦПК України. Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 зроблений висновок про те, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

В обґрунтування доводів про поновлення пропущеного строку заявник ОСОБА_1 посилається на те, що не був обізнаний про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 та про винесення спірної постанови від 17 лютого 2023 року, оскільки не міг швидше зв`язатися з адвокатом через хворобу.

Водночас, такі доводи заявника суд не вважає поважними причинами пропуску строку для звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, оскільки будь-яких доказів про хворобу ОСОБА_1 до скарги не приєднано, що дало б можливість суду зробити висновок, що дійсно за станом свого здоров`я він був позбавлений можливості спілкуватися з адвокатом чи знайомитися з матеріалами виконавчого провадження. Натомість зміст спірної постанови, який відображено у скарзі вказує на те, що сторона стягувача була належним чином інформована про хід виконавчих дій та про день винесення спірної постанови, а тому мала обов`язок в строк, визначений процесуальним законом, в даній справі - до 17 березня 2023 року включно, звернутися до суду із скаргою на постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 17 лютого 2023 року.

Суд відхиляє послання заявника на повідомлення адвоката Самуляка М. Ю. від 01 червня 2023 року про отримання ним тільки 01 червня 2023 року оскаржуваної постанови державного виконавця, оскільки таке не є доводом в обґрунтування причин поважності пропуску процесуального строку, представник ОСОБА_1 не мав обмежень у вчиненні дій в інтересах останнього та міг подати скаргу у визначений законом строк.

Суд звертає увагу, що виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню. Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого документу, що видається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентним є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаному рішенні зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Європейського суду з прав людини «Каракуця проти України».

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (пункт 47 рішення Європейського суду з прав людини від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

Поновлення процесуального строку, пропущеного за підстав, які не можуть бути визнані переконливими, свідчитиме про порушення судом принципу юридичної визначеності. Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Відтак, з огляду на встановлені судом обставини ОСОБА_1 слід відмовити у поновленні строку на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження. Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 17 лютого 2023 року - залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 120, 122, 123, 126, 127, 447, 449, 258, 260, 353, 353 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку на оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Тернополі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 від 17 лютого 2023 року - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали суду складено 26 червня 2023 року.

Суддя Тернопільського міськрайонного суду

Тернопільської області О. Герчаківська