Справа № 720/1642/23
Провадження № 2-др/720/12/23
10 липня 2023 року Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Ляху Г.О.
з участю секретаря Лук`ян Г.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця заяву представника позивача Вівчара Аурела Георгійовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Новоселицької міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно, -
Представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що рішенням Новоселицького районного суду від 16 травня 2023 року вищевказаний позов задоволений. Однак, судом не вирішено питання про повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, у зв`язку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Одночасно просить суд повернути зайво сплачений судовий збір у зв`язку із зменшенням ціни позову.
Розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення судом проводиться без участі сторін та інших учасників справи, що відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України не є перешкодою для проведення судового засідання з розгляду даної заяви.
Суд дослідивши заяву та додані до неї матеріали, а також матеріали цивільної справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
З роз`яснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» слідує, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.
Так, стаття 270 ЦПК України не встановлює беззаперечного обов`язку ухвалення додаткового рішення виключно в такому самому складі суду (суддів), що ухвалив рішення, оскільки законодавець використовує формулу "суд, що ухвалив рішення", що означає суд як інституцію, а не конкретних суддів.
Головне значення додаткового рішення полягає в забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом унаслідок неналежного виконання вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК України.
Процесуальна можливість ухвалення судом додаткового рішення у складі, відмінному від складу суддів, що ухвалив рішення у справі, забезпечена, зокрема, приписами п. 2.3.47 Положення про автоматизовану систему документообігу суду в редакції, затвердженій рішенням Ради суддів України від 2 квітня 2015 року №25, що дозволяє автоматизований розподіл заяви про ухвалення додаткового рішення у разі відсутності раніше визначеного в судовій справі головуючого судді (судді-доповідача).
Крім того, ч. 3 ст. 270 ЦПК України встановлено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення", - вказали у ВС.
Таким чином, цивільний процесуальний закон не забороняє визначеним при автоматичному розподілі суддям знайомитися з матеріалами справи, у тому числі з дослідженими при судовому розгляді доказами, прослуховувати записи технічної фіксації судового процесу, уточнювати певні питання в учасників справи, яких у разі необхідності суд може викликати в судове засідання (ч. 4 ст. 270 ЦПК України).
Крім цього, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі від 16 грудня 1992 року "Жоффр де ля Прадель проти Франції").
За таких обставин Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність попереднього складу суду, що ухвалював у цій справі судове рішення, не є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
За змістом п.п.5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Судом встановлено, що рішенням Новоселицького районного суду від 16 травня 2023 року був задоволений позов ОСОБА_1 до Новоселицької міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно.
При подачі первісного позову позивач ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності в цілому на нерухоме майно та сплатив судовий збір в сумі 2202 гривень, тобто 1% від суми позову, яка складає 220180 гривень.
28 березня 2023 року позивач звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог, а саме просив визнати за ним право власності на 11/20 частин вказаного майна, тобто ціна позову складає 121103 гривень 03 копійки та судовий збір, який необхідно сплатити 1211 гривень 03 копійки.
Оскільки позивач зайво сплатив судовий збір в розмірі 990 гривень 97 копійок ( 2202 1211,03 = 990,97), просить суд його повернути.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає подану заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, у зв`язку із чим, позивачу необхідно повернути зайво сплачений судовий збір, що складає 990 гривень 97 копійок та 50 відсотків судового збору сплаченого при подані позову у зв`язку із визнанням позову відповідачами, що складає 605 гривень 50 копійок.
На підставі ст.ст. 4, 6, 7 Закону України «Про судовий збір», суд керуючись ст. 133, 142, 270 ЦПК України, -
Заяву про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду через райсуд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: Ляху Г.О.