Справа № 127/424/23
Провадження № 2-с/127/69/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бессараб Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого за заявою Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, -

В С Т А Н О В И В:

10.04.2023 до суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про скасування судового наказу від 17.01.2023, виданого за заявою Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води та стягнення судових витрат.

Заява мотивована тим, що вимоги стягувача є необґрунтованими та безпідставними з наступних підстав:

- відповідно до витягу з Протоколу №14 від 21.08.2008 громадянину ОСОБА_1 надано дозвіл на від`єднання від мереж ЦО і ГВП та встановлення індивідуальної системи опалення в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 19.09.2008 були видані технічні умови на проектування відключення центрального опалення та гарячого водопостачання та затверджено робочий проект від`єднання квартири від мереж ЦО і ГВП;

- 17.10.2008 був складений Акт про від`єднання квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, затверджений рішенням міжвідомчої комісії з питань від`єднання споживачів від мереж ЦО і ГВП Вінницької міської ради;

- відключення від мереж ЦО і ГВП в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 виконано до початку опалювального сезону 2008-2009 років;

- у заявника немає договору про надання послуг з централізованого опалення з заявником, оскільки він не є споживачем цих послуг.

Дослідивши вищевказану заяву ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що судовий наказ підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2023 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.01.2020 по 31.11.2022 в сумі 4236,34 грн., 3% річних в сумі 62,59 грн., інфляційні втрати в сумі 189,62 грн. та судовий збір у розмірі 248,10 грн.

Копію судового наказу від 17.01.2023 ОСОБА_1 отримав 29.03.2023, про що свідчить поштове повідомлення.

Заявник вказує, що він не є споживачем послуг заявника з 2008 року і користується індивідуальним газовим опаленням, що підтверджується витягом з Протоколу №14 від 21.08.2008, яким ОСОБА_1 надано дозвіл на від`єднання від мереж ЦО і ГВП та встановлення індивідуальної системи опалення в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; технічними умовами на проектування відключення центрального опалення та гарячого водопостачання та затвердженим робочим проектом від`єднання квартири від мереж ЦО і ГВП; Актом про від`єднання квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, затвердженим рішенням міжвідомчої комісії з питань від`єднання споживачів від мереж ЦО і ГВП Вінницької міської ради та відключення від мереж ЦО і ГВП у вказаній квартирі виконано до початку опалювального сезону 2008-2009 років. Крім того, у заявника немає договору про надання послуг з централізованого опалення з заявником, оскільки він не є споживачем цих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 ч. 1 статті 161 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи відсутність підстав для повернення заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу, суд вважає за необхідне скасувати судовий наказ, виданий Вінницьким міським судом Вінницької області 17.01.2023 у справі №127/424/23.

Крім того, ОСОБА_1 просив стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» понесений судовий збір за подання заяви про скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви

Тобто, чинним процесуальним законодавством передбачено, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування його до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

За положеннями ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1 статті 133 ЦПК України).

ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судового збору.

Разом з тим, суд вважає, що понесення боржником витрат на заперечення проти судового наказу є складовою судового захисту.

Відмова у стягненні таких витрат, обумовлених виключно зверненням кредитора до суду, суперечитиме встановленому у ст. 19 ЦПК України принципу верховенства права, фактично позбавляє боржника можливості компенсувати такі витрати.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є змагальність сторін.

Суд враховує також ту обставину, що регулювання судових витрат належить до розділу І «Загальні положення» ЦПК, а тому поширюється на всі категорії цивільних справ, у тому числі на наказне провадження.

Таким чином, законодавство необхідно тлумачити системно, а отже, є підстави вважати, що компенсація судових витрат у наказному провадженні не суперечить закону.

Виходячи з цього можна зробити висновок про те, що в наказному провадженні витрати на сплату судового збору повинні стягуватися з боржника або кредитора в залежності від наслідків розгляду справи.

Враховуючи вище викладене, з урахуванням судової практики згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 20.12.2022 (справа №127/8396/22), слід стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» понесений судовий збір в сумі 134,20 грн. на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 170, 171, 259-261 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити.

Скасувати судовий наказ, виданий 17.01.2023 Вінницьким міським судом Вінницької області по справі №127/424/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.01.2020 по 31.11.2022 в сумі 4236,34 грн., 3% річних в сумі 62,59 грн., інфляційні втрати в сумі 189,62 грн. та судовий збір у розмірі 248,10 грн.

Стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» понесений судовий збір в сумі 134,20 грн. на користь ОСОБА_1 .

Роз`яснити Комунальному підприємству Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: