У Х В А Л А

Іменем України

14.04.2023

Справа № 331/2378/23

Провадження № 2/331/1189/2023

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Фісун Н.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення

В С Т А Н О В И В :

12.04.2023 року від ОСОБА_1 до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення.

Вивчивши матеріали позовної заяви суддя приходить до наступного висновку.

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 175,177 ЦПК України, оскільки:

- в матеріалах позову відсутні посилання на докази з приводу того, що позивач на момент звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до квартири є співвласником квартири за адресою АДРЕСА_1 . До матеріалів позову не долучено відповідний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на час звернення з позовом до суду хто взагалі власник квартири.

- всупереч вимогам п.5) ч.3 ст.175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено повного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини, а саме того чи виділялися сторонам у натурі частини їх спільної житлової квартири; або ж чи встановлювався за судовим рішенням, або за угодою сторін, чи за нотаріальною угодою сторін порядок спільного користування квартирою із виділенням кожному із співвласників житлових приміщень відповідно до його частки у спільному майні; або ж у випадку неможливості цього чи було визначено порядок спільного використання приміщень спірної квартири;

- всупереч вимогам п.5) ч.3 ст.175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено у повному обсязі та не додано до позовної заяви доказів, що підтверджують обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги, а саме обставини того, що позивач неодноразово звертався до Відповідача з пропозицією щодо спільного користування зазначеним майном, надати йому ключі до вказаної квартири але вона відмовляється і взагалі ігнорує всі його пропозиції та вимоги; а також того, що Відповідач не визнає права користування Позивача на дану квартиру та вважає, що вона належить лише їй при цьому ніяких причин та пояснень не надає; а також того, що Відповідач не тільки категорично відмовляється встановити порядок користування зазначеним майном мирним шляхом, але й порушує законні права Позивача повноцінно користуватись власним майном;

- як доказ не проживання позивача за адресою долучений акт про не проживання складений незрозуміло за участю кого, вказані мешканці, але за якими адресами вони проживають не вказано, паспортні дані не вказано. Акт не посвідчений належним чином уповноваженим на це органом. Акт про не проживання позивача підписаний мешканцями але не додані належним чином завірені копії паспортних даних цих мешканців; письмові пояснення свідків.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч.1). Письмові докази подають в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.3). Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч.4). Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Відповідно до ст..177 п.4 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують оплату судового збору у встановленому порядку і розміру або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Що стосується посилання позивача на те, що він звільнений від сплати судового збору, як учасник бойових дій, то суд звертає увагу на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 .

Пільги щодо сплати судового збору визначені у ст.5 Закону України «Про судовий збір», пунктом 13 ч.1 якої встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Статтею 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Аналіз п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про сплату судовий збір» в сукупності з ч.2 ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій, закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Тому сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Велика Палата Верховного Суду 12.02.2020 у справі №545/1149/17 вказала, що вирішуючи питання про наявність обов`язку в особи-учасника бойових дій по сплаті судового збору за розгляд його заяви чи скарги, для правильного застосування норм п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень ст.ст. 12, 22 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У даному випадку відсутні підстави вважати, що справа пов`язана із порушенням прав позивача як учасника бойових дій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій.

За таких обставин, позивачу необхідно надати оригінал квитанції про сплату судового збору.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Суддя звертає увагу на те, що від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який як і позивач має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені та з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вказані недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження по справі. Вважаю за необхідне звернути увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені у п. 7 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до яких позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 175 ЦПК, у зв`язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Отже, в суді встановлена невідповідність позовної заяви ОСОБА_1 вимогам статей 175,177 ЦПК України.

Згідно частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом десяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладених обставин та вимог частини першої статті 185 ЦПК України позовна заява підлягає залишенню без руху.

Керуючись ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк п`ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків, в іншому разі заява буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н. В. Фісун