БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1000/23
Провадження № 2/497/420/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2023 року головуючого судді Кравцової А.В.,

секретар судового засідання Ільєва Д.Д.,

розглянувши за відсутністю сторін у приміщенні суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області та ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не проживала разом зі спадкодавцем станом на момент його смерті за однією адресою,

ВСТАНОВИВ:

10.05.2023 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, яким просила визнати відповідача ОСОБА_2 особою, що не проживала зі спадкодавцем станом на момент його смерті, а саме, з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за однією адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивачка стверджує у позові, що спадкодавець є її чоловіком. На день його смерті за однією адресою з ним були зареєстровані вона, позивачка, і їхній рідний син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який має право на спадщину як спадкоємець першої черги, бо був зареєстрований із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законом строку не заявив про відмову від неї, однак він з 2015 року фактично проживає в росії у Калужській області, має там сім`ю дружину і дитину, до Болградського району не приїжджає і не має наміру приїжджати з-за відстані, тобто, не має наміру оформлювати спадщину і не цікавиться цим питанням. Тому вона, позивачка, для захисту свого права на оформлення спадщини після смерті свого чоловіка, змушена звернутися до суду для встановлення факту непроживання відповідача ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що для нотаріального оформлення спадщини буде визнанням його таким, що не прийняв спадщину.

Сторони у судове засідання не прибули, позивач надала суду заяву про розгляд позову за її відсутністю, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача - Болградської міської ради Одеської області та відповідач ОСОБА_2 - надіслали суду заяви, що не заперечують проти вимог позову, просять розглянути справу без їх участі.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

- ІНФОРМАЦІЯ_1 помер гр. ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1 , видане 05.07.2022р. Болградським відділом державної РАЦС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис №478, а.с.8), після його смерті відкрилася спадщина;

- спадкодавець ОСОБА_3 є чоловіком позивачки ОСОБА_1 згідно свідоцтва про укладення шлюбу (серії НОМЕР_2 , вид.12.09.1981р. Болградським РАЦС, а/з№137, а.с.9);

- згідно свідоцтва про народження відповідача ОСОБА_2 (серії НОМЕР_3 , що вид.01.09.2004р. відділом РАЦС Болградського РУЮ Одеської області, а/з№280, а.с.10), його батьками є спадкодавець ОСОБА_3 та позивачка ОСОБА_1 ;

- довідкою Болградської міської ради Одеської області від 01.05.2023р. за №515 підтверджується, що спадкодавець ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним були зареєстровані його дружина позивачка ОСОБА_1 та їх син відповідач ОСОБА_2 (а.с.13);

- згідно письмових заяв свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вони давно знайомі з родиною позивачки, відповідача знають з дитинства і підтверджують, що відповідач ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 тривалий час більше 12-ти років не проживає, виїхав до російської федерації, там має сім`ю, живе і працює; на момент смерті батька відповідач ОСОБА_2 з ним також не проживав (а.с.41-46);

- матеріали спадкової справи щодо майна гр. ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія якої надана суду 24.05.2023р. за вих.№294/01-16 приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б. містять заву лише одного спадкоємця за законом позивачки ОСОБА_1 , інших заяв спадкоємців не вбачається;

- відповідно до заяви представника відповідача Болградської міської ради Одеської області, відповідач вимоги позивача визнає в повному обсязі;

- згідно заяви відповідача ОСОБА_2 він вимоги позивача визнає в повному обсязі (а.с.47).

Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст.1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.3ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А, відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч1ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Відповідно до ч.1ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ст.1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а, ст.1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п.1 Постанови Пленуму ВС України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами та доповненнями від 25.05.1998р. у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

П.23 Постанови Пленуму ВС України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, а, згідно п.3,23 цієї ж Постанови №7 зазначено. що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень ч.3ст.1268 ЦК України, є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця. Державна реєстрація за певною поштовою адресою сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання особи за цією адресою реєстрації. Ця ж норма Закону вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

До аналогічних висновків дійшов й Верховний Суд у своїх постановах від 21.10.2020р. (справа №569/15147/17, провадж.№61-39308св18), та від 28.04.2021р. (спр.№204/2707/19, пров.№61-15380св20).

Положеннями ч.ч.1,6ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно вимог ст.3 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Таким чином, з аналізу вищевказаних норм права вбачається висновок про те, що сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не може бути підтвердженням, відповідно до ч.3ст.1268 ЦК України, своєчасності й повноти прийняття спадщини спадкоємцем. Для цього, окремо слід довести факт постійного (спільного й безперервного) проживання спадкоємця зі спадкодавцем станом на день смерті спадкодавця. За ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем мається на увазі як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання зі спадкодавцем за однією адресою, а ч.3ст.1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що цілком можуть бути відмінними один від одного.

Відповідач ОСОБА_2 , таким чином, не проживаючи разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, та протягом достатньо тривалого часу до цього, а також не звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса про прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України 6-ти місяців, тому не може вважатися таким, що прийняв спадщину після свого батька ОСОБА_3 . За таких обставин суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.1,2,12,13,76-84,89,95,247ч.2,258-259,263-266,273,352,354 ЦПК України, 1,6, 29,1168,1216-1218,1223,1261,1268-1270,1296 ЦК України, суд

ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області та ОСОБА_2 про визнання особи такою, що не проживала разом зі спадкодавцем станом на момент його смерті за однією адресою.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, після чого набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua. Повний текст судового рішення виготовлено 05.07.2023 року.

Суддя А.В. Кравцова