Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2023 Справа №607/15454/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Мокрій М.О.

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Турчин-Кукаріної І.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення завданої кримінальним правопорушенням шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення завданої кримінальним правопорушенням шкоди, а саме: 58 837 грн 76 коп за спричинену матеріальну шкоду та 100 000 грн 00 коп за спричинену моральну шкоду ( разом 158 837 грн 76 коп).

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15.07.2022 у справі № 607/15771/21 Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КПК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002852 від 28 вересня 2019 р., в якому позивачка є потерпілою, закрив у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України. Заявлений у зазначеному кримінальному провадженні цивільний позов не було розглянуто.

Вважаючи, що провадження у справі № 607/15771/21 закрите з нереабілітуючих підстав, а досудовим розслідуванням встановлено, що 27.09.2019 близько 08 год ОСОБА_1 проявила злочинну недбалість у вигляді спричинення ОСОБА_2 середньої важкості тілесних ушкоджень у вигляді травми голови, закритого перелому лівої променевої кістки, струсу головного мозку, що супроводжувалося тривалим (більше 21 дня) розладом здоров`я та стійкою втратою працездатності, що у своєму клінічному перебігу належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, зазначений факт підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, позивач з посиланням на статті 127, 128 КПК України, статті 1195, 1177 ЦК України, просить суд стягнути з ОСОБА_1 58 837 грн 76 коп за спричинену матеріальну шкоду та 100 000 грн 00 коп за спричинену моральну шкоду, а всього 158 837 грн 76 коп. До позову долучено фіскальні чеки про купівлю виробів медичного призначення, медикаментів, товарні чеки на суму 28 059,63 грн.

Ухвалою суду від 03.11.2022 року відкрите провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечила, вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на припущенні про вчинення нею кримінального правопорушення. Звертає увагу, що відповідно до ст.129 КПК України, рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру. Вважає, що у матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002852 від 28.09.2019 відсутні докази вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, а направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого та можливість перевірки обґрунтованості обвинувачення і встановлення вини підсудної. Вважає, що доказування факту спричинення нею позивачці тілесних ушкоджень 27.09.2019 повинно здійснюватися на загальних підставах, оскільки передбачені ст. 82 ЦПК України підстави для звільнення від доказування у даному випадку відсутні. Звертає увагу, що травмування потерпілої могло відбутися при дорожньо-транспортній пригоді, яка трапилась 14.08.2019, а із долучених до позову доказів неможливо встановити причинно-наслідкового зв`язку між зазначеними у позові обставинами заподіяння шкоди та спричинення травми, тому правові і фактичні підстави для задоволення позову відсутні.

Інших заяв по суті справи від позивача і відповідача не надходило.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилась, подала заяву про розгляд позову у її відсутності, позов підтримує й просить вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Турчин-Кукаріна І.В. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Подали клопотання про виклик свідків, а також клопотання про витребування з архіву Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області матеріалів кримінальної справи № 607/13407/20 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. Клопотання задоволено, матеріали кримінальної справи № 607/13407/20 витребувано.

При вирішенні питання про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення відповідача та її представника, допитавши свідків, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи із таких встановлених фактичних обставин справи.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/15771/21 від 15.07.2022 на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КПК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002852 від 28 вересня 2019 р. за клопотанням ОСОБА_1 закрито у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України.

Зазначену ухвалу у справі № 607/15771/21 мотивовано тим, що направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статус обвинуваченого (підсудного), а отже, унеможливлює розгляд у суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 статті 284 КПК України (Постанова Верховного Суду у справі № 711/3111/19 від 15.09.2021). Цивільний позов не розглянуто. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 05.10.2022 ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області залишено без змін.

На час розгляду справи судом презумпцію невинуватості відповідачки ОСОБА_1 не спростовано, відтак на підставі ст. 62 Конституції України, вона маж право на поводження як з невинуватою особою, оскільки ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи наведене, оскільки згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України, підставами для звільнення від доказування є саме вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, то факт заподіяння тілесних ушкоджень (питання, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони саме цією особою) підлягає доказуванню при розгляді справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу про закриття провадження на підставі п. 10 ч. 1 статті 284 КПК України, на загальних підставах.

Як висновок, закриття провадження у справі з підстав п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України не звільняє позивача від обов`язку доказування факту заподіяння їй шкоди відповідачкою на засадах змагальності.

Згідно з висновком експерта Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи № 1068 віл 31.10.2019, підготовленого експертом Г.А. Бебко, у громадянки ОСОБА_2 , при зверненні 27.09.2019 за медичною допомогою в травмпункт КНП «Тернопільська міська комунальна лікарні швидкої допомоги» було діагностовано травму лівої верхньої кінцівки у вигляді закритого перелому дистального (нижнього) кінця променевої кістки, що підтверджений вивченням на її ім`я рентгенограм від 27.09.2019. Характер виявленого у ОСОБА_2 ушкодження свідчить про його утворення від дії тупого предмета. Цей перелом, зважаючи на відсутність ознак консолідації (зрощення) виник незадовго до звернення ОСОБА_2 за медичною допомогою, не виключено у вказаний в постанові термін - 27 вересня 2019 року. Виявлений у ОСОБА_2 перелом лівої променевої кістки у своєму клінічному перебігу супроводжується тривалим (більш як 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належить до тілесного ушкодження середньої тяжкості п. 2.1.2, 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Виставлений ОСОБА_2 при зверненні за медичною допомогою діагноз забій куприкової ділянки не може бути підданий експертній оцінці. Оскільки будь-яких слідів травматичного впливу у вказаній ділянці в медичній довідці не описано і при медичній експертизі не виявлено. Встановлення при вивченні рентгенівських зображень властивості перелому променевої кістки вказують на те, що він виник внаслідок дії травмуючої сили вздовж поздовжньої вісі кістки і під кутом з місцем її прикладання в дистальній частині. Зважаючи на наведене, утворення такої травми у ОСОБА_2 за повідомлених нею при судово-медичній експертизі обставин (ушкодження при падінні на витягнуту руку) не виключається.

Як зазначено у дослідній частині висновку експерта № 1068, у ході проведення судово-медичної експертизи при вивченні наданих рентгенівських зображень разом із головним експертом УОЗ ТОДА з напряму «рентгенологія та променева діагностика» ОСОБА_4 , лікарем рентгенологом вищої кваліфікаційної категорії зі стажем роботи за фахом 17 років, виявлено «перелом дистального (нижнього) мета епіфізу лівої променевої кістки (на рівні шиловидного відростку) без ознак консолідації.

Згідно з довідкою, виданою травмпунктом Тернопільської міської комунальної лікарні швидкої допомоги № 10522 від 27.09.2019, ОСОБА_2 1966 року народження звернулася 27.09.2019 о 18:20 хвилин з приводу кримінального правопорушення (27.09.2019 8:00), діагноз - закритий перелом дистального метаепіфізу лівої променевої кістки без зміщення. Забій куприкової ділянки. Рекомендовано продовжити лікування в поліклініці.

У період з 28.09.2019 по 04.11.2019 та з 05.11.2019 по 14.11.2019 ОСОБА_2 перебувала у стані тимчасової непрацездатності, що підтверджується листками непрацездатності, виданими ДУ «ТМО МВС України» серії АДР № 313959 від 28.09.2019 та серії АДР № 313985 від 05.11.2019.

Із долученої до позову виписки з медичної карти амбулаторного хворого № 467 вбачається, що ОСОБА_2 захворіла 28.08.2019, виписана 11.11.2019 з віддаленими наслідками поєднаної скелетно-торакальної травми (14.08.2019), у тому числі ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий багатоуламковий перелам, хірургічне лікування лівої плечової кістки зі зміщенням, лівобічний обмежений пневмоторакс, легкий лівобічний гемоторакс, закрита травма грудної клітки, забій лівої легені, закриті переломи шостого ребра зліва та десятого, одинадцятого ребер справа. Закритий перелом виличної кістки справа, множинні поверхневі садна обличчя, стан після закритої репозиції багатоуламкового перелому проксимального відділу лівої плечової кістки, тощо. Травму, зі слів, отримала 14.08.2019 близько 19:30 год внаслідок ДТП. бригадою швидкої медичної допомоги доставлена в приміщення відділення КНП «ТУЛ» ТОР, де лікувалась в ортопедичному відділенні з 14.08.2019 по 27.08.2019. З 28.08.2019 по 14.11.2019 (80 днів) без перерви лікувалась амбулаторно в лікаря хірурга ДУ «ТМО МВС України».

Згідно з консультативним висновком спеціаліста, виданим 01.09.2020 КНП «Тернопільська Університетська лікарня» ТОР, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проконсультована ортопедом-травматологом зі скаргами на помірні болі та обмеження рухів лівому плечовому суглобі. В анамнезі хвороби травми в серпні 2019 року. Операція 22.08.2019. Операція МОС пластиною. На рентгенограмі від 01.09.2020 консолідований перелом. Рекомендовано санаторно-курортне лікування, ЛФК, реабілітаційне лікування, хондропротектори, знеболювальні.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2021 у справі № 607/13407/20 обвинувачену ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а кримінальне провадження №0002356, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.08.2019 за даним фактом закрито, у зв`язку із примиренням обвинуваченої з потерпілою ОСОБА_2 ..

Як вбачається із мотивувальної частини ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.10.2021 у справі № 607/13407/20, 14.08.2019 близько 19 год. 40 хв. водій ОСОБА_3 керувала технічно справним автомобілем «Hyundai Gets» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись проспектом Ст. Бандери м. Тернополя у бік вул. Руської, із швидкістю близько 26 км/год., не була достатньо уважною та не стежила належно за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушила вимоги п. 2.3. (б, д) Правил дорожнього руху України та маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохідні переходи, обладнані дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 ПДР України, дорожньою розміткою, та пішохода ОСОБА_2 , яка у темпі бігу наближалась до нього та надалі рухалась по ньому, водій ОСОБА_3 , в порушення вимог п. 18.1 ПДР України, не вжила своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого нею транспортного засобу аж до повної зупинки, щоб дати дорогу пішоходу та вчинила наїзд на нього правою передньою частиною автомобіля. Унаслідок наїзду потерпіла ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми голови у вигляді закритого перелому виличної кістки справа, із зовнішніми ушкодженнями - численних саден тім`яної, скроневої та виличної ділянок справа, струсу головного мозку, травми грудної клітки у вигляді закритих переломів 6-го лівого та 9-11 правих ребер, забиття лівої легені, лівобічного «обмеженого» пневмотораксу та «легкого» лівобічного гемотораксу, травми лівої верхньої кінцівки у вигляді закритого багатоуламкового внітрішньосуглобового перелому лівої плечової кістки із зміщенням по довжині і ширині кістки, забиття м`яких тканин ділянки лівого плечового суглоба у вигляді набряку, численних саден ділянки лівого ліктьового суглоба, саден ділянки правого колінного суглоба, саден верхніх та нижніх кінцівок, які не супроводжувались загрозливими для життя явищами, тобто не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень - п.п. 2.2.1, 2.2.2 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Вказаними діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У судовому засіданні у справі № 607/13407/20 потерпіла ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про звільнення обвинуваченої ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку із примиренням винної з потерпілою, та закриття даного кримінального провадження. Окрім того просить залишити без розгляду поданий нею до обвинуваченої цивільний позов, оскільки завдані збитки їй відшкодовано та заподіяна шкода усунена, за виключенням страхового відшкодування, яке підлягає виплаті страховою компанією.

Як з`ясовано при дослідженні матеріалів кримінальної справи № 607/13407/20 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , витребуваної з архіву Тернопільського міськрайонного суду за клопотанням відповідача, на підтвердження вимог заявленого цивільного позову у кримінальному провадженні № 607/13407/20 у якості доказів спричинення матеріальної шкоди долучено копії квитанцій, фіскальних чеків, товарних накладних, при аналізі яких виявлено, що частина з них ідентична з доказами, наданими суду ОСОБА_2 у справі № 607/15454/22, у тому числі копії таких документів:

-листок непрацездатності від 28.09.2019 серії АДР № 313959 за період непрацездатності з 28.09.2019 по 04.11.10.2019 (Том 1, а.с. 28);

-листок непрацездатності від 05.11.2019 серії АДР № 313985 від 05.11.2019 по 14.11.2019 (Том 1, а.с. 29);

-виписка з медичної карти амбулаторного хворого № 467 (Том 1, а.с. 36);

-довідка від офтальмолога, видану 11.08.2020 (Том 1, а.с. 53);

-консультативний висновок спеціаліста (Ф-028/0) від 01.09.2020 (Том 1, а.с. 33);

-фіскальні чеки на суму 200 грн та на суму 85 грн 02 коп (Том 1, а.с. 43);

-товарний чек від 10.01.2020 за курс кінезітерапії з 09.12.2019 по 10.01.2020 на суму 250 грн (Том 1, а.с. 43);

-фіскальні чеки на загальну суму 1041 грн (Том 1, а.с. 22);

-товарний чек, виданий ФОП ОСОБА_5 від 22.01.2020 за сеанс психотерапії на суму 1600 грн (Том 1, а.с. 25);

-товарний чек, виданий ФОП ОСОБА_5 від 22.02.2020 за сеанс психотерапії на суму 1600грн (Том 1, а.с. 25);

-товарний чек, виданий ФОП ОСОБА_5 від 18.04.2020 за магнітно-резонансну терапію та реабілітаційно-вертебральну терапію на суму 780 грн (Том 1, а.с. 25);

-товарний чек, виданий ФОП ОСОБА_5 від 24.05.2020 за магнітно-резонансну терапію та реабілітаційно-вертебральну терапію на суму 780 грн (Том 1, а.с. 25);

-товарний чек, виданий ФОП ОСОБА_5 від 06.10.2019 за біорезонансну терапію плечового суглобу на суму 250 грн (Том 1, а.с. 24);

-товарний чек, виданий ФОП ОСОБА_5 від 08.10.2019 за стимуляцію біцепсів на суму 300 грн (Том 1, а.с. 24);

-товарний чек, виданий ФОП ОСОБА_5 від 12.10.2019 за біорезонансну терапію лівого суставного плечевого сплетіння і суставної сумки на суму 300 грн (Том 1, а.с. 24);

-товарний чек, виданий ФОП ОСОБА_5 від 15.10.2019 за масаж лівого передпліччя, кисті лівої руки на суму 400 грн (Том 1, а.с. 24);

-товарний чек, виданий ФОП ОСОБА_5 від 15.10.2019 за масаж лівого передпліччя, кисті лівої руки на суму 400 грн (Том 1, а.с. 24);

-товарний чек, виданий ФОП ОСОБА_5 від 20.06.2020 за психотерапевтичну терапію на суму 1500 грн (Том 1, а.с. 23);

-товарний чек, виданий ФОП ОСОБА_5 від 15.12.2019 за магнітно-резонансну терапію верхньої частини плечового суставу на суму 2000 грн (Том 1, а.с. 23);

-товарний чек, виданий ФОП ОСОБА_5 від 27.09.2019 за мануальну терапію на суму 1500 грн (Том 1, а.с. 23);

-довідки № 60 для одержання путівки на санаторно-курортне лікування ОСОБА_2 (Том 1, а.с. 30);

-розархунок вартості путівок в санаторій «Перлина Прикарпаття» (Том 1, а.с. 31);

-розрахунок вартості транспортного сполучення Тернопіль-Трускавець (Том 1, а.с. 32);

-тарифна сітка послуг реабілітаційного центру «Академія здоров`я» (Том 1, а.с. 34).

Вказані докази викликають обґрунтований сумнів у добросовісності користування позивачкою ОСОБА_2 її процесуальними правами та свідчать про спробу стягнути відшкодування заявленої шкоди на підставі одних і тих самих доказів одночасно у двох провадженнях. Стосовно решти фіскальних і товарних чеків, у тому числі чеків про купівлю скальпеля, пристрою для видалення кліщів, мікстур від кашлю, хлорофіліпту, інших лікарських препаратів та товарів медичного призначення, суд звертає увагу на те, що позивачкою не надано доказів відповідних лікарських призначень.

Також, вивченням матеріалів витребуваної з архіву Тернопільського міськрайонного суду матеріалів кримінальної справи № 607/13407/20 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , встановлено, що цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 607/13407/20 у зв`язку зі спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень унаслідок ДТП, яка мала місце 14.08.2019, заявлено на загальну суму 172 517 грн 20 коп, у тому числі на 100 000 грн моральної та 72 517, 20 грн матеріальної шкоди (Том 1, а.с. 17-19).

При цьому, цивільний позов у кримінальному провадженні № 607/13407/20 містить тотожні з заявленим у цивільній справі № 607/15454/22 формулювання в частині обґрунтування спричиненої позивачці ОСОБА_2 моральної та матеріальної шкоди, а саме: втрата можливості повноцінно відчувати себе здоровою людиною, відчуття нею себе людиною з обмеженими можливостями, яка тепер повинна повністю змінювати не тільки свій ритм життя, але й родичів, які тепер доглядатимуть за позивачкою., що додає особливих страждань та дискомфорту; позивач ОСОБА_2 зазначає, що до отриманих травм вона забезпечувала себе самостійно, купувала продукти харчування, готувала їжу, оплачувала комунальні платежі тощо, а відтепер не в змозі виконувати зазначені дії, все це повинна виконувати її дочка; окрім цього, змінився раціон харчування позивачки, її необхідно забезпечувати збалансованим харчуванням з обов`язковим вмістом у раціоні кальцію, щоб процес зростання кісток проходив швидше, а це відповідно додаткові витрати; на даний момент позивачка не працює, заощаджень немає, всі витрати покривали рідні та дочка, а не обвинувачена ( ОСОБА_3 ).

Також, у кримінальному провадженні № 607/13407/20 (Том 1, а.с. 20) подано виписку-епікриз із медичної картки амбулаторного / стаціонарного хворого, де зазначено, що ОСОБА_2 перебувала у стаціонарі з 14.08.2019 по 27.08.2019 з діагнозом «поєднана скелетно-торакальна травма (14.08.2019), закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закритий багатоуламковий переломи хірургічної шийки лівої плечової кістки із зміщенням. Лівобічний обмежений пневмоторакс. Легкий лівобічний гемоторакс. Закрита травма грудної клітки. Забій лівої легені. Закриті переломи шостого ребра зліва та десятого, одинадцятого ребер справа. Закритий перелом виличної кістки справа. Множинні поверхневі садна обличчя, лівого ліктьового та правого колінного суглобів. Операція 22.08.2019. Закрита репозиція багатоуламкового перелому проксимального відділу лівої плечової кістки, МОС пластиною Phillos; синусова тахікардія, гіпертонічна хвороба ІІ стадії І ступеня, гіпертензивне серце, помірний кардіо-васкулярний ризик. СН 1 ст, ІІ ФК. У епікризі також зазначено, що зі слів хворої ОСОБА_2 , травму вона отримала 14.08.2019 внаслідок ДТП, скаржилась на біль в ділянці лівого плечового суглобу, який посилювався при рухах і осьовому навантаженні. Мала також інші скарги.

З наявної у кримінальному провадженні № 607/13407/20 виписки лікуючого лікаря ОСОБА_6 від 27.08.2019 (Том 1, а.с. 21) вбачається, що після отриманого лікування хвору ОСОБА_2 з покращенням виписано на амбулаторне лікування під нагляд лікаря ортопеда-травматолога за місцем проживання, з наданим первинним медичним лікарняним листком № 250799 з 14.08.2019 по 27.08.2019, продовжує хворіти, працездатність не відновлено у зв`язку з тривалістю консолідації перелому і тривалістю реабілітаційно-відновного лікування, рекомендовано: комплекс активно-пасивних вправ на ліву верхню кінцівку, ксарелто, аспірин кардіо, Са D3 тева, Остеогенон, Адаптол, контроль через 1,2,3,6,9,12 міс. Іммобілізація лівої верхньої кінцівки клиновидною подушкою до трьох тижнів.

Згідно з наявним у кримінальному провадженні № 607/13407/20 висновком експерта Тернопільського обласного бюро судово-медичної експертизи № 884, підготовленим 10.10.2019 експертом Х.Т. Файчак, (Том 1, а.с. 232) на підставі даних судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_2 1966р. народження, підсумовано: за даними медичної карти №12947 стаціонарного хворого у ОСОБА_2 при госпіталізації 14.08.2019 в ортопедичне відділення Тернопільської університетської лікарні, на підставі клінічного обстеження та спостереження, результатів апаратно-інструментальних досліджень було діагностовано, серед інших ушкоджень, травму лівої верхньої кінцівки у вигляді закритого багатоуламкового внутрішньосуглобового перелому лівої плечової кістки із зміщенням по довжині та ширині кістки, із зовнішніми ушкодженнями ознаки забиття м`яких тканин ділянки лівого плечового суглоба у вигляді набряку, численні садна ділянки лівого ліктьового суглобу, садна верхніх і нижніх кінцівок.

Також, як вбачається із поданої суду потерпілою ОСОБА_2 заяви у кримінальному провадженні № 607/13407/20 по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, обвинувачена ОСОБА_3 повністю відшкодувала завдані нею збитки та усунула заподіяну шкоду, у зв`язку з чим потерпіла ОСОБА_2 просила звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим (Том 1, а.с. 81).

Згідно з консультативним висновком від 17.09.2021, складеним лікарем ОСОБА_4 , на доставлених, анонімізованих рентгенограмах лівого променеву зап`ястного суглобу в передній прямій та бокових проекціях від 27.09.2019 (13 год 59 хв) під номером 42546 пацієнта жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконаних в прямій та боковій проекціях, де зазначено, що кістково деструктивних змін кісток променево зап`ястного суглобу, п`ястинних та зап`ястний кісток, дистальних третин променевої та ліктьової кісток не прослідковується. Конгруентність та структура променево-зап`ястного суглобу, проксимального та дистального ряду кісток зап`ястя не порушені. Висота між суглобової щілини променево-зап`ястного суглобу, проксимального та дистального ряду кісток зап`ястя не змінені. Періостальні реакції відсутні. М`які парарартикулярні тканин без особливостей

З метою встановлення об`єктивної істини у справі за клопотанням відповідача ОСОБА_1 та її представника в судовому засіданні допитано свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та за введення в оману суду, повідомив суду, що працює лікарем-рентгенологом і неодноразово надавав консультативну допомогу працівникам судово-медичної експертизи. Оглянувши висновок експерта № 1068, підписаний експертом Бебко Г.А., повідомив, що не пригадує факту надання консультативного висновку експерту у паперовому вигляді при підготовці зазначеного висновка експерта. Оглянувши консультативний висновок від 17.09.2021 щодо анонімізованих рентгенограм лівого променевого зап`ястного суглобу в передній прямій та бокових проекціях від 27.09.2019 (13 год 59 хв) під номером 42546 пацієнта жіночої статі ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконаних в прямій та боковій проекціях, де зазначено, що кістково деструктивних змін кісток променево зап`ястного суглобу, п`ястинних та зап`ястний кісток, дистальних третин променевої та ліктьової кісток не прослідковується, конгруентність та структура променево-зап`ястного суглобу, проксимального та дистального ряду кісток зап`ястя не порушені, висота між суглобової щілини променево-зап`ястного суглобу, проксимального та дистального ряду кісток зап`ястя не змінені, періостальні реакції відсутні, м`які парарартикулярні тканин без особливостей, - повідомив суду, що справді надав такий висновок і на ньому дійсно його підпис і печатка.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за введення суду в оману, повідомив, що є чоловіком ОСОБА_1 27.09.2019 приблизно о 7:30 год спустився з другого на перший рівень квартири готувати сніданок, почув дзвінок у двері, собаки, які проживають в квартирі, почали лаяти. Відкривши двері, побачив, що за дверима стоїть його сусідка ОСОБА_2 з тазом води, яку вона вилила на нього. Свідок ОСОБА_9 почав кричати, мовляв, що вона робить. Допускає, що сусідка хотіла облити водою ОСОБА_1 , оскільки коли ОСОБА_2 побачила, що помилилась, почала тікати в коридор і по звуку було чутно, що впала. Знаючи, що сусідка давно провокує конфлікти, він одразу ж почав викликати поліцію. У коридорі їх квартири підлога вистелена паркетом, його було залито водою. Дружина на цей шум зійшла з другого рівня квартири і почала збирати воду. У цей час на 2-му рівні квартири ночувала з маленькою дитиною їхня спільна дочка, вона виглядала, але не спускалась, бо там залишалась дитина. З квартири ні ОСОБА_1 , ні свідок ОСОБА_9 не виходили, ОСОБА_2 ніхто не штовхав, не наносив тілесних ушкоджень ні до, ні під час, ні після описаного конфлікту ні безпосередньо, ні через поріг квартири. Під час події за порогом квартири бачив співмешканця сусідки ОСОБА_5 .. Повідомив суду, що знає, що ОСОБА_2 перед подією 27.09.2019 потрапила в серйозне ДТП, була травмована, бачив, що вона ходила з гіпсом, їй допомагали сусіди. Пов`язує факт травмування ОСОБА_2 у справі, інкримінованій його дружині ОСОБА_1 саме з дорожньо-транспортною пригодою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за введення в оману суду, повідомила суду, що є дочкою ОСОБА_1 . Мешкає окремо, але напередодні події 27.09.2019 ночувала у батьків зі своєю дитиною, спала на другому поверсі квартири. Прокинулась близько сьомої години ранку від дзвінка у двері і гавкоту собак. Батько ОСОБА_9 , який готував на першому поверсі сніданок, відчинив двері. Почувся шум води. Свідок ОСОБА_7 і її мама ОСОБА_1 вибігли з кімнат, ОСОБА_7 залишилась на сходах, а мама збігла на перший поверх збирати воду з паркету. Бачила сусідку зі сходів. Не допомагала мамі збирати воду, бо боялась, що дитина прокинеться і впаде зі сходів. Чула словесну перепалку, бачила, що з квартири ОСОБА_2 вийшов її друг ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 приміщення квартири не покидала, ОСОБА_2 не штовхала. Свідок ОСОБА_7 бачила маму та її поведінку безперервно від моменту, коли вона спускалась сходами, до моменту завершення події. Напередодні події хтось облив двері їдкою речовиною, її батьки чекали на провокацію. З квартири ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_9 не виходили. ОСОБА_2 ніхто не штовхав ні безпосередньо, ні через поріг квартири. В цей час вдома були свідок ОСОБА_7 , її дитина ОСОБА_10 , тато і мама. Знає, що ОСОБА_2 перед подією 27.09.2019 потрапила в серйозну ДТП.

Показання свідків характеризуються системністю та послідовністю, не містять істотних суперечностей, є єдиними наявними у матеріалах справи доказами перебігу подій уранці 27.09.2019, тому суд бере їх до уваги.

Суд враховує, що показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_7 є показаннями близьких по відношенню до відповідача ОСОБА_1 осіб, утім, в умовах змагального судового процесу позивач не довела іншими достатніми, достовірними, допустимими доказами факту спричинення їй тілесних ушкоджень, заподіяння матеріальної і моральної шкоди протиправними діями ОСОБА_1 .

Долучене до позову письмове повідомлення про підозру ОСОБА_1 від 25.01.2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, не є доказом винуватості особи, оскільки відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для забезпечення судом функції ефективного захисту суб`єктивних прав позивача факт дійсного їх порушення, невизнання чи оспорювання повинен бути доведений, крім випадків звільнення від доказування в силу дії презумпцій або передбачених процесуальним законодавством (ст. 82 ЦПК України) підстав для звільнення від доказування.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього ЦПК України , в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ст.ст.127, 128 КПК України.

За змістом статті 127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства (ст. 128 КПК України).

Суд ураховує висновок, зроблений при розгляді кримінальної справи №607/15771/21 в ухвалі Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України у справі на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України, згідно з яким направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування поза межами строків досудового розслідування виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного) та унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду у справі № 711/3111/19 від 15.09.2021.

Відповідно до положень ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

На підставі ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За змістом ст. 22 ЦК України, майнова шкода відшкодовується шляхом відшкожування збитків та іншими способами. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ст. 23 ЦК України).

Вищенаведене зумовлює необхідність для позивача при розгляді цивільної справи довести як сам по собі факт порушення її прав подію (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), так і вину відповідача у заподіянні шкоди, а також належним чином обґрунтувати вид та розмір шкоди, спричиненої діями відповідача. Утім позивач не виконала процесуального обов`язку довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Критичної оцінки заслуговує також подання позивачкою одних і тих же доказів в обґрунтуванням розміру спричиненої шкоди у цивільних позовах у різних судових провадженнях, де відповідачами є різні особи.

З`ясувавши наведені вище фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, та оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що за відсутності доведеного факту нанесення відповідачкою ОСОБА_1 позивачці ОСОБА_2 тілесних ушкоджень вимога про відшкодування позивачці матеріальної і моральної шкоди до задоволення не підлягає.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 15, 16, 22, 23, 1177, 1195 Цивільного кодексу України, статтями 4, 13, 82, 263, 265, 280 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальної шкоди на суму 58 837 (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот тридцять сім) гривень 76 копійок та моральної шкоди у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень відмовити.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк