23.06.2023 Справа № 363/725/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року м.Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді: Баличевої М.Б., секретаря Редкач М.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції) розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за розпискою,-

ВСТАНОВИВ:

06.02.2023 року до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вищезазначена позовна заява, в якій просить: стягнути з ОСОБА_4 на його користь суму в розмірі 120 000 доларів США, у рахунок погашення боргу за розпискою та стягнути з Відповідача понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.05.2019 р. ним особисто було передано ОСОБА_4 на її прохання у борг грошові кошти у розмірі 120 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.02.2023 року складає 4 388 232 грн., на підтвердження чого Відповідачем надано власноруч написану розписку від 26.05.2019 р., за умовами якої Відповідач зобов`язувалася повернути отримані кошти не пізніше 31.12.2021 року готівкою у повному обсязі. Відповідачка, незважаючи на встановлений та погоджений порядок і умови повернення грошових коштів, уникає від виконання взятого на себе зобов`язання. Його неодноразові звернення до Відповідача з проханням дотримуватися взятих на себе зобов`язань та повернути грошові кошти нею проігноровані. На підставі викладеного, він змушений звернутися до суду.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

21.04.2023 року сторонами через канцелярію суду подана спільна заява у порядку ч. 2 ст. 207 ЦПК України щодо затвердження Мирової угоди.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.05.2023 року відмовлено у задоволенні заяви сторін про затвердження мирової угоди.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, зазначив, що доводи представника Відповідача щодо форс-мажорних обставин є необґрунтованими, оскільки введення воєнного стану відбулося 24.02.2022 року, тоді як строк повернення коштів минув ще 31.12.2021 року.

Представник Відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволення, посилаючись на форс-мажорні обставини, які викликані з веденням воєнного стану в Україні. Зазначив, що Відповідач накопичувала кошти та планувала повернути борг Позивачу, однак у силу об`єктивних обставин, з початком широкомасштабної агресії російської федерації її фінансові можливості різко скоротилися. Просить врахувати, що в Україні війна і економічний спад, що економічні явища економіки повністю впливають на населення країни, вказав на форс-мажорні обставини.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що згідно копії розписки ОСОБА_4 підтверджує, що нею отримано від ОСОБА_3 у борг грошові кошти у сумі 120 000 доларів США. Зобов`язується повернути отримані у борг кошти не пізніше 31.12.2021 року готівкою у повному обсязі. Розписка написана нею власноручно 26.05.2019 року, кошти нею отримані та перераховані, що посвідчує власноручним підписом (а.с. 5).

Крім того, позивачем надано суду оригінал розписки (а.с. 43), наявність у позикодавця оригіналу боргового документа свідчить про невиконання позичальником зобов`язань.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

При вирішенні цієї справи суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

При цьому згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Згідно з Постановою Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі № 6-63цс13, розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналогічна правова позиція викладена також в постановах Верховного. Суду від 20.03.2019 р. у справі № 640/219/14-й, від 31.10.2019 р. у. справі №:336/5239/16-ц, від 29.05.2020 р. у справі № 209/4318/15, від 10.12.2020 р. у справі № 484/2410/15-ц.

Згідно вищезазначеними нормами чинного законодавства України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Боржник вважається, таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Великої ПалатиВерховного Суду у справі № 373/2054/16-ц від 16.01.2019 у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути таку ж суму грошових коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику:

Судом встановлено, що ані у термін, передбачений договором, ані в подальшому відповідач отримані у позику грошові кошти за договором позики від 26.05.2019 року позивачу не повернула.

Виходячи із зазначеного, суд прийшов до висновку про стягнення суму боргу за договором позики від 26.05.2019 року у розмірі 120 000 (сто двадцять тисяч) доларів США.

Крім того, позивачем представлене документальне підтвердження понесених ним судових витрат, які згідно ст. 141 ЦПК України слід стягнути на його користь з відповідача.

Відповідно до п.1 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відтак пред`явлений позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст.4, 10-13, 258-268, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 120000 (сто двадцять тисяч) доларів США у рахунок погашення боргу за розпискою від 26.05.2019 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 13420 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.07.2023 року.

Головуючий: М.Б.Баличева