Справа № 452/4575/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" квітня 2023 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Пташинського І.А.

при секретарі Терлецькій І.В.

з участю представника позивачів-адвоката Кота В.Ю.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самбір цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності та права власності в порядку спадкування та позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності,

встановив:

16.12.2021 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд із позовом до ОСОБА_1 про :

1.визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/3 частину житлового будинку та належних до нього господарських будівель та споруд загальною площею 71,8 кв.м., житловою - 48,5 кв.м., по АДРЕСА_1 (далі - житлового будинку), з яких:

-на 1/6 частину житлового будинку як члена колгоспного двору;

-на 1/12 частину житлового будинку - в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2.визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/6 частину житлового будинку як члена колгоспного двору;

3.визнання за ОСОБА_4 права власності на 1/6 частину житлового будинку як члена колгоспного двору;

Позов обґрунтовано тим, що житловий будинок належав до категорії (суспільної групи) колгоспного двору, що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок. Відповідно до ч.1 ст.120 та ч.2 ст.123 ЦК УРСР (редакція 1963 р.), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Членами колгоспного двору станом на 1991 р. були ОСОБА_7 - голова двору, ОСОБА_6 - дружина, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_8 - невістка, ОСОБА_9 - внучка, ОСОБА_5 - онук (довідка №1410 виконком Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області). Тобто кожному з членів двору належало по 1/6 частці житлового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 , який за життя склав заповіт, згідно з яким заповів все його майно синам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках кожному.

На день смерті ОСОБА_7 з ним проживав та був зареєстрований ОСОБА_2 (син) та ОСОБА_6 (дружина), яка відмовилася від обов`язкової частки в спадщині.

Син ОСОБА_1 спадщину прийняв, звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , яка склала заповіт, згідно з яким заповіла все її майно синам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

На день смерті ОСОБА_6 з нею проживав та був зареєстрований ОСОБА_2 (син).

Сину ОСОБА_1 , рішенням Самбірського міськрайонного суджу Львівської області (справа №452/1817/21) визначено строк на подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці.

21.08.2008 р. ОСОБА_8 (невістка) розлучилася із ОСОБА_2 та змінила прізвище на « ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

19.6.2003 р. ОСОБА_9 (внучка) одружилася та змінила своє прізвище на « ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

Будучи спадкоємцем за заповітом ОСОБА_2 звернувся в Рудківську державну нотаріальну контору, де зареєстровано спадкову справу, однак нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки майно належало ОСОБА_7 та іншим членам колгоспного двору на праві спільної власності.

Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 17.01.2022 прийнято до розгляду вказаний позов та відкрито провадження у цивільній справі; розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено по справі підготовче засідання (а.с.32).

04.07.2022 року ОСОБА_5 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/6 частину житлового будинку та належних до нього господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 як члена колгоспного двору. В обґрунтування позову зазначає, що житловий будинок належав до категорії (суспільної групи) колгоспного двору і це підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок. Відповідно до ч.1 ст.120 та ч.2 ст.123 ЦК УРСР (редакція 1963 р.), майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Членами колгоспного двору станом були ОСОБА_7 - голова двору, ОСОБА_6 - дружина, ОСОБА_2 - син, ОСОБА_8 - невістка, ОСОБА_9 - внучка, ОСОБА_5 - онук (довідка №1410 виконком Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області). Тобто кожному з членів двору належало по 1/6 частці житлового будинку.

Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 07.07.2022 прийнято до розгляду вказаний позов та відкрито провадження у цивільній справі; розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження; призначено по справі підготовче засідання (справа №452/1706/22) (а.с.114).

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 19.09.2022 р. задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_5 - адвоката Кіт В.Ю. та передано цивільну справу №452/1706/22 судді який раніше відкрив провадження у цивільній справі №452/4575/21 для вирішення питання про об`єднання справ в одне провадження (а.с.116).

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.11.2022 р. об`єднано в одне провадження позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування (справа452/1706/22; 2/452/768/2022) з позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності та права власності в порядку спадкування (справа №452/4575/21; 2/414/2022).

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 23.03.2023 р. закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданніпредставник позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_9 - адвокат Кіт В.Ю. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позові. Крім того представник позивачів додатково пояснив, щоголова колгоспного двору ОСОБА_7 в колгоспі не працював, однак до 1979 року в колгоспі ім.Ілліча працювала його дружинаОСОБА_6 , яка потім вийшла на пенсію, однак підтверджуючих дані обставини доказів суду надати не зміг, у зв`язку з їх відсутністю. Про те, що даний двір відносився до суспільної групи господарств - колгоспний двір, свідчать витяги з погосподарських книг, які надані суду. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримали в повному обсязі (а.с.37, 39).

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позови не визнав та пояснив, що копія особового рахунку № НОМЕР_1 містить запис, що суспільна група господарства ОСОБА_7 за період з 01.01.1991 р. до 01.01.1993 р. числиться як колгоспна, хоч жодна із зареєстрованих у житловому будинку осіб не були членами колгоспу. Крім того, даний документ містить виправлення у записі, що на 01.01.1991 р. суспільна група господарства - колгоспна, тобто є неналежним та недопустимим доказом. Те що жодна із зареєстрованих у житловому будинку осіб не були членами колгоспу підтверджується і копією особового рахунку № НОМЕР_2 за період з 01.01.1986 р. до 01.06.1990 р.Позивач ОСОБА_5 , який народився в 1984 р. у буд. АДРЕСА_1 по 01.06.1990 р. не був зареєстрований. Про його реєстрацію свідчить лише особовий рахунок № НОМЕР_1 станом на 01.01.1991 р. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 року №112/5, а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР від 12.05.1985 року №5-24/26 та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 р. №69. Відповідно до Вказівок №112/5 та №69, суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Тому вважає, що віднесення житлового будинку до колгоспного двору з наступною видачею відповідного свідоцтва про право власності колгоспного двору є безпідставним. Спірний житловий будинок був спільною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Ним отримано свідоцтво про право власності на ідеальну частку земельної ділянки площею 0,2308 га для обслуговування спірного житлового будинку та господарських будівель. Просив в позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивачів та відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно :

-витягу з погосподарської книги де головою сім`ї (двору) значиться ОСОБА_7 (місце праці - м.Самбірсільенерго, електрик), члени сім`ї - ОСОБА_6 - дружина (інформація про місце праці - відсутня), ОСОБА_2 - син (місце праці - м.Самбір ДРСУ-88, шофер), ОСОБА_8 - невістка (місце праці - Нагірне СШ, піонервожата), ОСОБА_9 - внучка ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_1 - син (місце праці - Самбір КІП, електрик), особовий рахунок№ НОМЕР_2 , суспільна група господарства на 01 січня 1986 року - колгоспна, на 01 січня 1987 року - колгоспна, на 01 січня 1988 року - колгоспна, на 01 січня 1989 року - колгоспна, на 01 січня 1990 року - колгоспна;

-витягу з погосподарської книги де членом господарства записаним першим (головою господарства) значиться ОСОБА_7 (місце праці - с.Нагірне СШ, сторож), члени сім`ї - ОСОБА_6 - дружина (інформація про місце праці - відсутня), ОСОБА_2 - син (місце праці - м.Самбіруправління торгівлі, водій), ОСОБА_8 - невістка (місце праці - Вільшаник СШ, вчитель), ОСОБА_9 - внучка ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ОСОБА_5 - внук ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), особовий рахунок № НОМЕР_1 ,суспільна група господарства на 01 січня 1991 року - наявне виправлення - «колгоспна на робітнича» чи «робітнича на колгоспна» без зазначення підстав та в чому воно конкретно полягає, а також ким вчинено, на 01 січня 1992 року - колгоспна, на 01 січня 1993 року - колгоспна (а.с.9, 103).

Обставини, вказані у витягу з погосподарської книги №3 с.Нагірне за 1991-1995 рр.(особовий рахунок № НОМЕР_1 ) по АДРЕСА_1 - засвідчуються довідкою виконавчого комітету Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 01.07.2021 р. №1410 (а.с.8).

Копієютрудової книжки колгоспника №109 підтверджується, що ОСОБА_6 з 1969 р. по 1979 р. була членом ланки колгоспу «Заповіт Ілліча» Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області.

Згідно витягу з рішення виконкому Самбірської районної ради народних депутатів №80 від 17 березня 1988 р., вирішено оформити право власностиі на житловий будинок в АДРЕСА_1 , за колгоспним двором, головою якого являється ОСОБА_7 ; доручено виконкому Ралівської с/Ради видати свідоцтво про право власності власнику будинку, а Самбірському МБТІ - провести реєстрацію будинку.

Із Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 25.03.1988 р. відомо, що житловий будинок із прилеглими до нього будівлями та спорудами в цілому в АДРЕСА_1 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_7 . Свідоцтво видано на підставі рішеннявиконкому Самбірської районної ради народних депутатів від 17 березня 1988 р. №80 (а.с.6).

У відповідності із довідкою №136 від 24.01.2020, виданою Самбірським МБТІ, будинок АДРЕСА_1 , зареєстрований в цілому за ОСОБА_7 ,Ю як головою колгоспного двору на підставі рішеннявиконкому Самбірської районної ради народних депутатів від 17 березня 1988 р. №80 (а.с.7).

Відповідно з довідкоювиконавчого комітету Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 25.10.2021 р. №2572, житловий будинок по АДРЕСА_1 , власником якого був ОСОБА_7 , належить до суспільної групи господарств - колгоспний двір. Станом на 01.07.1990 р. в даному житловому будинку були зареєстровані : ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Згідно пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки спірні правовідносини щодо права власності на частину житлового будинку як члена колгоспного двору виникли до набрання новим Кодексом чинності, то суд при розгляді керується положеннями ЦК 1963 року.

Відповідно до статті 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Статтею 123 ЦК УРСР передбачено, що частка члена колгоспного двору в майні двору визначається: 1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); 2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ); 3) при зверненні стягнення по особистих зобов`язаннях члена двору.

Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Правильне застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР передбачає з`ясування питання про віднесення будинку до відповідної суспільної групи господарств.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-350цс15.

Спеціальним нормативним актом, який визначає порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах, є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22 лютого 1995 року № 48.

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і 69,суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що оскільки ОСОБА_7 не працював у колгоспі та не був його членом, а його дружина ОСОБА_6 була членом колгоспу «Заповіт Ілліча» та працювала у ньому з 1969 року по 1979 рік, інші члени двору не працювали у колгоспі та не були його членами,тому спірне господарство не мало статусу колгоспного двору і правові підстави для цього були відсутні. Спірний житловий будинок був спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

У зв`язку з цим, суд не приймає до уваги докази, надані позивачами на підтвердження того, що спірний житловий будинок належав до категорії (суспільної групи) колгоспного двору, а томувідсутні підстави для застосування положень статей 120, 123, ЦК УРСР до спірного домоволодіння.

На підставі викладеного, позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/6 частини нерухомого майна колгоспного двору кожному є безпідставними і в їх задоволенні слід відмовити.

Інші належні, допустимі та достатні докази, які б спростовували вищевказаний висновок суду, та підтверджували б інші обставини, а саме, що станом на 01.07.1990 р. хто-небудь із членів господарства був працюючим членом колгоспу, позивачами та їх представником суду не надано та в судовому засіданні не досліджувались.

Свідоцтвом про смерть від 07 червня 2013 р., виданим виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, засвідчується, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 91 року (актовий запис №42) (а.с.10).

Із заповіту від 23 жовтня 2008 р., посвідченого секретарем Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, відомо, що ОСОБА_7 все його майно заповів сину ОСОБА_1 та сину ОСОБА_2 в рівних частинах кожному (реєстр.№686) (а.с.11).

Згідно довідки від 25.10.2021 р. №2573, виданої виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 . Від його імені в Ралівській сільській раді посвідчувався заповіт від 23.10.2008 р. зареєстрований в реєстрі за №686, даний заповіт не було змінено чи скасовано. На день смерті з померлим були зареєстровані та проживали: дружина - ОСОБА_6 , онука - ОСОБА_13 , чоловік онуки - ОСОБА_14 , правнука - ОСОБА_15 , правнука - ОСОБА_16 , син - ОСОБА_2 (а.с.12).

Свідоцтвом про смерть від 14 січня 2019 р., виданим виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, засвідчується, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 93 року (актовий запис №05) (а.с.14).

Із заповіту від 23 жовтня 2008 р., посвідченого секретарем Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, відомо, що ОСОБА_6 все її майно заповів сину ОСОБА_1 та сину ОСОБА_2 в рівних частинах кожному (реєстр.№687) (а.с.15).

Згідно довідки від 25.10.2021 р. №2574, виданої виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області, ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 . Від її імені в Ралівській сільській раді посвідчувався заповіт від 23.10.2008 р. зареєстрований в реєстрі за №687, даний заповіт не було змінено чи скасовано. На день смерті з померлою були зареєстровані та проживали: онука - ОСОБА_13 , чоловік онуки - ОСОБА_14 , правнука - ОСОБА_15 , правнука - ОСОБА_16 , син - ОСОБА_2 (а.с.16).

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Враховуючи встановлені обставини, а також те, що позивачу ОСОБА_2 листом завідувача Рудківської державної нотаріальної контори від 15.07.2021 р. №478 було роз`яснено, що Свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 , не може бути видане, оскільки спірний житловий будинок належить колгоспному двору на праві спільної сумісної власності, членом якого являвся ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно роз`яснення, наданого на підставі виписки (довідки) з погосподарської книги №3 виданої виконавчим комітетом Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області від 01 липня 2021 р. за №1410, суд вважає, що дані обставини відпали, а тому жодних правових перешкод для оформлення права на спадщину за заповітом після смерті батьків із врахуванням висновків суду щодо спірного житлового будинку у Рудківській державній нотаріальній конторі у позивача ОСОБА_9 не має, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання за ним права власності на 1/3 частину житлового будинку, з яких: на 1/12 частину житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та з урахуванням права власності на 1/6 частину житлового будинку як члена колгоспного двору (в якому суд вже відмовивз вищевикладених обставин) -слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача.

При поданні позовної заяви позивачамиОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 сплачено судовий збір в сумі по 908,00 грн, позивачем ОСОБА_5 - 992,00 грн. відповідно до Закону України "Про судовий збір" та позивачем ОСОБА_5 вказано витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн. 00 коп. (докази відсутні).

Однак, відповідно до статей 133, 141 ЦПК України з відповідача не підлягає стягненню на користь позивачів судовий збір за подання позову та витрати пов`язані з наданням правничої допомоги, оскільки судом в позовах відмовлено повністю.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 259, 263-265ЦПК України, суд,

ухвалив :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності та права власності в порядку спадкування та позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 17.04.2023.

Суддя