Справа № 504/1439/20
Номер провадження 2/504/332/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2023смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Жовтан П.В.,

за участю секретаря судових засідань - Сокурцової Т.О.,

представника позивача - адвоката Бурякової М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Позов обґрунтовано тим, що 14.08.2012р. між сторонами укладено шлюб. В період шлюбу, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства подружжям була придбана квартира АДРЕСА_1 , договір № 1-11-5/20 від 16.10.2015 року. Квартира була оформлена на ім`я відповідачки ОСОБА_2 , так як позивач по справі ОСОБА_1 знаходився постійно в рейсах, заробляв гроші на повну виплату квартири згідно договору та не мав можливості займатись документами по оформленню майна. Цей факт підтверджується копією паспорту моряка, з якого вбачається що ОСОБА_1 певний час з 2015 року по 2020 рік знаходився за межами України у рейсі. Подружжя ОСОБА_1 проживало разом та вело спільне господарство з 2012 року по грудень 2019 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2012 року проживали в м.Одесса, з травня 2017 року уся сім`я чоловік, жінка та двоє малолітніх дітей переїхали жити до АДРЕСА_2 . Оскільки, майно було придбане сторонами в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивач просить поділити вищезазначене майно, шляхом визначення за ним частки квартири, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Ухвалою від 10.06.2020р. відкрито загальне позовне провадження у справі.

Крім того, ухвалою суду від 10.06.2020р. накладено арешт на частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 227, що на праві власності належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ).

Ухвалою від 11.02.2021р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Надалі ухвалю від 13.05.2021р., за клопотанням представника відповідача-адвоката Євдокимової І.В. провадження у вказаній цивільній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 05.07.2021р. провадження у даній цивільній справи поновлено.

В судовому засіданні 25.10.2021р. представник позивача - адвокат Бурякова М.Є. підтримала позовні вимоги в повному обсязі, в подальшому надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні 25.10.2021р. представник відповідача - адвокат Євдокимова І.В. пояснила, що до ОСОБА_2 ніхто не звертався з питанням щодо добровільного поділу майна, вона залишилася сама з двома дітьми, проти поділу майна шляхом визначення по частки квартири кожному з подружжя не заперечувала. В подальшому представник відповідача - адвокат Євдокимова І.В., будучи належним чином повідомленою, перестала з`являтися в судові засідання, у заяві від 11.05.2022р. та в телефонному режимі повідомила, що у зв`язку із введенням воєнного стану перебуває за межами м.Одеси

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою, в судові засідання не з`явилася, неодноразово надавши клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, оскільки вона перебуває на території, тимчасово непідконтрольній Україні (м.Мелітополь), у зв`язку із чим не має можливості бути присутньою на судових засіданнях та втратила зв`язок зі своїм представником.

Ухвалою суду від 02.03.2023р. судом відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі.

Оскільки, в судове засідання, призначене на 17.04.2023р., відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою не з`явилася, будь-яких пояснень з приводу заявлених позовних вимог не надала, суд вважає її чергове аналогічне клопотання про зупинення провадження у справі, таким, що направлено на затягування розумних строків розгляду справи.

Відзив від відповідача не надходив.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 14 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 1235, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 .

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ).

В період шлюбу, ОСОБА_2 була придбана квартира АДРЕСА_4 , договір купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості № 1-11-5/20 від 16.10.2015 року.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (дата реєстрації 25.09.2019р.)

Сторони проживали разом та вели спільне господарство з 2012 року по грудень 2019 року. Вказана обставина підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які стверджують що подружжя проживало разом, перебудувало старий будинок, що усі фінансові трати оплачував позивач, сусіді неодноразово бачили позивача та відповідача разом, спілкувались з ними.

Доказів супротивного стороною відповідача не надано.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01.06.2021р., заочне рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 17.11.2020р., яким розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , змінено шляхом виключення з мотивувальної частини висновків про дату припинення спільного проживання сторін, в решті рішення залишено без змін. (а.с.105-108).

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічний порядок поділу майна, що є у спільній сумісній власності, визначений ст.372 ЦК України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.

У ч.2 ст.89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту постанови Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020р. (справа № 725/1776/18) вбачається, що майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, при його розподілі ділиться в рівних частках між ними, якщо шлюбним договором або домовленістю не визначено іншого.

З врахуванням того, що вищевказане майно було придбано у період шлюбу, а відтак є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між сторонами, виходячи з презумпції рівності часток, приймаючи до уваги позицію відповідача, яка не надала заперечень на позов, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Позивач у позові не ставить вимог про стягнення судового збору із відповідача на його користь.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 2, 5, 11, 76-81, 247, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Здійснити поділ майна, в рівних частках, а саме квартири що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , в Трьохсекційному багатоквартирному житловому будинку «Двадцята Жемчужина».

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_5 виданий 14.06.2001 року Білгород-Дністровським МВ УМВД України в Одеській області, ІПН НОМЕР_6 та за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_1 , право власності по частки кожному в квартирі АДРЕСА_1 , в Трьохсекційному багатоквартирному житловому будинку «Двадцята Жемчужина».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Жовтан П. В.