Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/1483/2023

Справа № 219/4908/21

05 липня 2023 року Дружківський міський суд Донецької області в складі:

судді Лапченко О.М.,

за участі секретаря Терещенко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дружківка Донецької області цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» (експлуатаційно-ремонтний тепловий район м. Часів Яр) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання,

встановив:

представник позивача - Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» (експлуатаційно-ремонтний тепловий район м. Часів Яр) звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.02.2016 року по 01.02.2021 року в сумі основного боргу 35 076,80 грн., інфляційних збитків в сумі 7 388,36 грн., 3% річних в сумі 2 704,67 грн., судовий збір в розмірі 2 270 грн.

В обґрунтування позову вказує, що відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , підприємство регулярно надає послуги теплопостачання, за які необхідно щомісячно вносити оплату за встановленими тарифами. Порушуючи чинне законодавство, відповідач тривалий час ухиляється від сплати за надані послуги, добровільно заборгованість не сплачує. Внаслідок чого, за період з 01.02.2016 року по 01.02.2021 року має заборгованість в сумі 35 076,80 грн., на яку нараховані інфляційні збитки в сумі 7 388,36 грн., 3 % річних в сумі 2 704,67 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судовий збір у розмірі 2 270 грн.

12 серпня 2021 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області було ухвалене заочне рішення по цивільній справі за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Виробнича одиниця «Костянтинівкатепломережа» (експлутаційно ремонтний тепловий район м. Часів Яр) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» (експлутаційно - ремонтний тепловий район м. Часів Яр) заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 35 076,80 грн., інфляційні збитки в розмірі 7 388,36 грн., 3% річних в розмірі 2 704,67 грн., та судовий збір в розмірі 2 270 грн.

03 грудня 2021 року представник відповідача ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою, в якій просила скасувати заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12.08.2021 року.

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 грудня 2021 року скасовано заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 серпня 2021 року за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Виробнича одиниця «Костянтинівкатепломережа» (експлутаційно ремонтний тепловий район м. Часів Яр) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, згідно якої просила розгляд справи провести без її участі, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Плахтій О.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність відповідача, у позові просила відмовити, враховуючи заперечення, викладені у відзиві та у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Від представника відповідача адвоката Плахтій О.В. до суду надано відзив, в якому вона заперечувала проти позовних вимог, просила застосувати строк позовної давності. Крім того, вказала, що квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.06.2020 року Часів-Ярською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі вчинення нотаріальних дій за № 177. 23.06.2020 року відповідач продав вказане житло ОСОБА_3 , що підтверджує Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 23.06.2020 року Часів-Ярською державною нотаріальною конторою та зареєстрований в реєстрі вчинення нотаріальних дій за№ 179. Враховуючи, що 23.06.2020 року припинено право власності відповідача на квартиру АДРЕСА_2 , а також те, що відповідач не був зареєстрований та не проживав у вказаному житлі, тобто не був споживачем комунальних послуг за вказаною адресою, вважає, що відповідач не мав обов`язку утримувати зазначену квартиру з моменту її відчуження, тобто з 23.06.2020 року. З 17.05.2006 року та по теперішній час відповідач зареєстрований та фактично проживає за іншою адресою: АДРЕСА_3 . Таким чином, стягненню на користь позивача підлягають суми, що були нараховані у межах трирічного строку позовної давності, з урахуванням того, що позов був поданий 17.05.2021 року, та враховуючи те, що з 23.06.2020 року право власності відповідача на вказане житло припинене та відповідач у вказаному житлі не проживав, тобто, за період з 17.05.2018 року по 23.06.2020 року. З особового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 вбачається, що за період з лютого 2016 року по квітень 2018 року сума основного боргу складає 19 987,94 грн., інфляційні збитки за вказаний період складають 1736,01 грн., 3 % річних - 562,28 грн. Позов пред`явлений на суму 35076,80 грн., інфляційні збитки в розмірі 7388,36 грн., 3% річних в розмірі 2 704,67 грн., проте, в межах трирічного строку позовної давності та із врахуванням факту відчуження майна та фактичного не проживання, за період з 17.05.2018 року по 23.06.2020 року, сума основного боргу складає 15 088,88 грн., інфляційні збитки 3 692,17 грн. та 3 % річних 1 713,77 грн. Крім того, судовий збір не може бути покладений на відповідача у розмірі більше ніж 1 030,00 грн., виходячи з наступного розрахунку: 20 494,82 (сума в межах трирічного строку позовної давності: сума основного богу + інфляційні збитки + 3% річних) х 2 270,00 (сума сплаченого судового збору) : 45 169,83 (ціна позову) = 1 030,00 грн. Звертається до суду з клопотанням щодо застосування до спірних правовідносин трирічного строку позовної давності. З огляду на те, що позов поданий до суду 17.05.2021 року та із врахуванням факту відчуження житла та фактичного не проживання у ньому, вважає, що позов не підлягає задоволенню в частині суми 19 987,94 грн., інфляційні збитки за вказаний період складають 1 736,01 грн., 3 % річних - 562,28 грн., за період з лютого 2016 року по квітень 2018 року включно.

У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 був власником квартири АДРЕСА_2 , за якою у Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» Виробнича одиниця «Костянтинівкатепломережа» (експлутаційно ремонтний тепловий район м. Часів Яр), що надає послуги з постачання теплової енергії, відкритий особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 № НОМЕР_1 (а.с.4-5).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 23.06.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 179, ОСОБА_1 продав ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_4 (а.с.7-8).

Таким чином, власником квартири АДРЕСА_2 , з 23.06.2020 року є ОСОБА_3 , форма власності приватна, розмір частки 1/1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.06.2020 року, номер 213529427 (а.с.9).

Згідно довідки від 07.07.2020 року № 02-57/965 про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 07.07.2020 року (а.с.12).

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що позивач надавав відповідачу комунальні послуги з теплопостачання. За таких обставин при вирішенні справи суд виходить з обсягу прав і обов`язків сторін відповідно до чинного законодавства, яке регулює взаємовідносини осіб, що надають послуги із споживачами цих послуг.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, розмір плати розраховується виходячи із розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами.

Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч. 1, 4 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 509 ЦК України зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана здійснити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, виплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор від боржника має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 68 Житлового кодексу України споживачі зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, в тому числі за послуги з централізованого опалення.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах, зокрема, у постанові від 7 липня 2020р. у справі № 712/8916/17, вказала, що відсутність укладеного письмового договору про надання будь-якого виду комунальних послуг не звільняє відповідачів як споживачів від обов`язку оплати за надані послуги, оскільки у сторін таких спорів є фактичні договірні відносини щодо надання-отримання відповідних житлово-комунальних послуг.

Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначає, що відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Відповідно до ст.162 ЖК України власник повинен своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги на підставі затверджених у встановленому порядку тарифів.

Суду не надано та не зазначено про існування достовірних доказів того, що відповідач відмовлявся від споживання послуг з постачання теплової енергії у встановленому порядку, чи звертався до позивача щодо проведення перерахунку у разі можливої відсутності тривалий час в квартирі та не споживання послуг або з претензіями щодо невиконання ним зобов`язань щодо постачання послуг, або надання неякісних послуг.

Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач (власник) зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідачем суду не надано достовірних доказів оплати вартості послуг з постачання теплової енергії, а тому суд вважає, що з вини відповідача порушено виконання зобов`язань з оплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи представником позивача було обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог.

Разом з тим, представником відповідача заявлено про застосування судом строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналізуючи вказані норми права Верховний Суд України в постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-43цс17 виклав наступний правовий висновок.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

На підставі наведеного та враховуючи те, що позивач звернувся до суду із цим позовом 17 травня 2021 року, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за надані послуги теплопостачання у межах строку позовної давності, а саме, за період з 17 травня 2018 року по 01.02.2021 року.

Однак, судом встановлено, що з 23.06.2020 року право власності відповідача на квартиру АДРЕСА_2 припинено, та оскільки відповідач не був зареєстрований та не проживав у вказаному житлі, тобто не був споживачем комунальних послуг за вказаною адресою, він не мав обов`язку утримувати зазначену квартиру з моменту її відчуження, тобто з 23.06.2020 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають суми, що були нараховані у межах трирічного строку позовної давності, з урахуванням того, що позов був поданий 17.05.2021 року, та враховуючи те, що з 23.06.2020 року право власності відповідача на вказане житло припинене та відповідач у вказаному житлі не проживав, тобто, за період з 17.05.2018 року по 23.06.2020 року.

Так, з особового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що за період з лютого 2016 року по квітень 2018 року сума основного боргу складає 19 987,94 грн., на яку нараховані інфляційні збитки в сумі 1 736,01 грн. та 3 % річних в сумі 562,28 грн.

Проте, з урахуванням трирічного строку позовної давності, факту відчуження майна та фактичного не проживання за вказаною адресою, стягненню з відповідача за період з 17.05.2018 року по 23.06.2020 року підлягає заборгованість в розмірі 15 088,88 грн., інфляційні збитки в сумі 3 692,17 грн. та 3 % річних в сумі 1 713,77 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд пропорційно до розміру задоволених вимог присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 030 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ст. 162 ЖК України, ст.ст. 257, 264, 267, 526, 625 ЦК України, ст.ст.10, 76-81, 263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа» (експлуатаційно-ремонтний тепловий район м. Часів Яр) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» (експлутаціно-ремонтний тепловий район м. Часів Яр) заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 15 088 (п`ятнадцять тисяч вісімдесят вісім) грн. 88 коп. («ДТКЕ» НОМЕР_3 у філії Донецьке обласне управління АТ «Державний ощадний банк» України МФО 0 за опалення в м. Часів Яр, Виробничої одиниці «Костянтинівкатепломережа»), інфляційні збитки в розмірі 3 692 (три тисячі шістсот дев`яносто дві) грн. 17 коп., 3 % річних в розмірі 1 713 (одна тисяча сімсот тринадцять) грн. 77 коп. (рахунок ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Костянтинівкатепломережа» м. Костянтинівка, вул. Лівобережна, 62, НОМЕР_4 у КБ «ПриватБанк» м. Краматорськ, МФО 0, ).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» ВО «Костянтинівкатепломережа» (експлутаціно-ремонтний тепловий район м. Часів Яр) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 030 грн. (рахунок ВО ОКП «Донецьктеплокомуненерго» «Костянтинівкатепломережа» м. Костянтинівка, вул. Лівобережна, 62, НОМЕР_4 у КБ «ПриватБанк» м. Краматорськ, МФО 0, ).

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя - О.М.Лапченко