Справа № 146/477/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2023 р. смт.Томашпіль

Суддя Томашпільського районного суду Вінницької області Скаковська І.В. розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Мунтяна Євгена Володимировича про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

11 квітня 2023 року до Томашпільського районного суду надійшов позов представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мунтяна Є.В. про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо.

Одночасно з позовною заявою до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій представник заявника просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони перетинання державного кордону України малолітньої ОСОБА_2 , 01 жовтня 2020 року.

Розглянувши заяву та оглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті (ч.1 ст.153 ЦПК України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як роз`яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/45074/17, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до заявлених позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мунтян Є.В. просить суд зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні зі своєю донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом встановлення ОСОБА_1 порядку побачень та спілкування з донькою.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Відповідно до абз.13 п.23 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724), із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №383 від 29 березня 2022 року, виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону. При цьому в разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану рішення щодо надання дозволу на виїзд за межі України особі чоловічої статі, яка супроводжує дитину, яка не досягла 16-річного віку, приймається з урахуванням приналежності супроводжуючої особи до переліку категорій осіб, які звільнені від військової служби та мобілізації, за наявності у неї підтвердних документів.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатись з батьками всупереч її бажанню, за винятком, коли таке розлучення необхідно в найкращих інтересах дитини.

Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини.

Враховуючи, що, між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, з`ясувавши обсяг позовних вимог, враховуючи введення в Україні військового стану та існування реального ризику вивезення малолітньої дитини за кордон без згоди позивача, з метою ефективного забезпечення балансу інтересів сторін по справі та насамперед забезпечення дотримання прав, свобод та інтересів самої малолітньої дитини, вважає доцільним в якості забезпечення позову в даній справі заборонити перетинання державного кордону України малолітній громадянці України ОСОБА_2 .

Із зазначених вище підстав заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статями 149, 150, 260 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Мунтяна Євгена Володимировича про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити перетинання державного кордону України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду направити до Державної прикордонної служби України (місцезнаходження: вул.Володимирська, буд.26, м. Київ, 01601) та Томашпільського відділу Державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької оббласті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (24200 Вінницьтка область смт. Томашпіль вул. Ігоря Гаврилюка, 7 ) для виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Суддя:

І.В. Скаковська