ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
іменем України

17 квітня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/1885/22
Головуючий у першій інстанції Маслюк Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/648/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Управління (Служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 лютого 2023 року (місце ухвалення м. Чернігів, дата складання повного тексту судового рішення 23.02.2023) про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства.

У позові позивач просив ухвалити рішення, яким визнати його, ОСОБА_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час розгляду справи судом першої інстанції 11.01.2023 та 01.02.2023 відповідачка ОСОБА_2 звернулась до суду із заявами про зупинення провадження по справі у зв`язку з пербуванням її у складі Збройних Сил України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.02.2023 провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення батьківства, зупининено до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені у воєнний стан, тобто до закінчення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі.

Ухвала суду обґрунтована тим, що відповідач перебуває на військовій службі в лавах Збройних Сил України та забезпечує стримування збройної агресії проти України у період воєнного стану, запровадженого у зв`язку із воєнною агресією російської федерації проти України, тому суд дійшов висновку, що існують обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 та його представик адвокат Богданова І.Д. подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.02.2023 про зупинення провадження у справі, що перешкоджає провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За доводами апеляційної скарги, при постановленні ухвали судом не повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, а також судом порушено норми процесуального права і неправильно застосовані норми матеріального права.

У скарзі заявники посилаються на те, що відповідачем до заяви від 10.01.2023 про зупинення провадження додатки додані не були, а до заяви від 30.01.2023 було долучено копію довідки № 189 від 29.09.2022 та копію довідки № 191 від 29.09.2022, проте сторонам у справі зазначені докази направлені не були.

Тому вважає, що всупереч положенням ч. 9 ст. 83 ЦПК України суд першої інстанції при розгляді заяви про зупинення провадження у справі не взяв до уваги, що докази відповідачем надані були з порушенням порядку їх надання.

В обгрунтування незаконності ухвали суду першої інстанції заявники зазначають, що суд першої інстанції не звернув уваги, що згідно військового квитка та витягу з наказу № 79 від 17.05.2022 відповідач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а додані до заяви про зупинення від 30.01.2023 довідки видані військовою частиною НОМЕР_2 .

За доводами скарги, факту перебування однією із сторін в складі Збройних Сил України не достатньо для зупинення провадження у справі, враховуючи, що вирішення справи стосується найкращих інтересів дитини і суд першої інстанції мав встановити, що військова частина, в якій проходить службу відповідачка, переведена на воєнний стан. Переведення військової частини на воєнний стан здійснюється на підставі наказу Міністра оборони України, проте відповідачкою належних доказів надано не було.

Крім того, як зазначають заявники, судом першої інстанції також не було взято до уваги, що відповідачка має можливість вільно пересуватись по території України, залишаючи розташування військової частини, тому вважає, що введення воєнного стану не є перешкодою для відповідачки брати участь в судовому засіданні, оскільки вона неодноразово приїздила до м. Чернігова провідати доньку.

Також наголошує, що на даний час малолітня дитина знаходиться без батьківського піклування, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 від 29.01.2023 та відповіддю Управління (Служби) у справах дітей Чернігівської міської рпади від 22.02.2023, згідно якої донька проживає не з матір`ю, тому на переконання заявників зупинення провадження у справі буде суперечити найкращим інтересам дитини.

Посилається, що подання заяв про відкладення розгляду справи та заяв про зупинення провадження у справі суперечать найкращим інтересам дитини та подаються відповідачкою для затягування розгляду справи, що є зловживанням процесуальними правами.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.02.2023 без змін. В обгрунтування посилається, що доводи апеляційної скарги про те, що судом не було з`ясовано в якій військовій частині відповідачка проходить службу, є безпідставними, оскільки в матеріалах справи містяться довідки, з яких вбачається, що відповідачка до 01.06.2022 проходила службу у військовій частині НОМЕР_1 , а з 01.06.2022 і по теперішній час у військовій частині НОМЕР_2 . Не погоджується з доводами скарги про відсутність доказів переведення військової частини на воєнний стан, оскільки судом першої інстанції була врахована довідка № 191 про те, що вона безпосередньо приймає участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти Харківської області і вважає, що зазначена довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій та підтверджує, що військова частина, в якій вона проходить службу, переведена на воєнний стан. Наголошує, що проходження нею військової служби є обставиною, яка створює об`єктивну перешкоду для здійснення судом розгляду справи за позовом ОСОБА_1 про встановлення батьківства, внесення змін в актовий запис дитини, що і було враховано судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційної скарги та додані до неї матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу до суду іншими учасниками справи подано не було.

Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що у червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення батьківства.

У позові позивач просив ухвалити рішення, яким визнати його, ОСОБА_1 , батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час розгляду справи судом першої інстанції 11.01.2023 та 01.02.2023 відповідачка ОСОБА_2 звернулась до суду із заявами про зупинення провадження по справі у зв`язку з пербуванням її у складі Збройних Сил України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач перебуває на військовій службі в лавах Збройних Сил України та забезпечує стримування збройної агресії проти України у період воєнного стану, запровадженого у зв`язку із воєнною агресією російської федерації проти України, тому суд дійшов висновку, що існують обставини відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі.

Висновки суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі є обґрунтованими та доводами апеляційної скарги не спростовуються враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану не можуть бути обмежені, зокрема, гарантовані ст. 55 Конституції України право на судовий захист, зокрема апеляційний перегляд справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Проте, забезпечуючи своєчасний, в межах встановлених процесуальним законом строків, розгляд справи суд не може допускати порушення основних засад судочинства таких, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність і відкритість судового процесу, пропорційність.

У зв`язку із цим законодавець визначив у процесуальних законах обставини за яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, а також обставини, за яких він може на власний розсуд, з огляду на конкретні обставини справи, зупинити провадження.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Вказана норма є імперативною. Її суть зводиться до того, що учасник справи (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) на час розгляду справи в суді виконує конституційний обов`язок захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, передбачений ст. 65 Основного Закону та у зв`язку з цим не може реалізувати свої процесуальні права та нести процесуальні обов`язки.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Отже, зупинення провадження у справі має тимчасовий характер і не може розглядатися, як відмова у судовому захисті.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

Наразі Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 року, затвердженим Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 строком на 90 діб.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Так, у постанові Верховного Суду України від 01.02.2017 у справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.12.2022 у справі № 456/2541/19 зроблено висновок: «Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції».

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.08.2022 у справі № 461/5209/19 вказано: «Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі № 461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного суду у справах № 757/52540/16-ц, № 501/1699/17.

Отже, для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема приймають участь у виконанні бойових завдань.

Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що згідно копії військового квитка серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 17.05.2022 (а.с. 93).

Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 79 від 15.05.2022 солдата ОСОБА_2 бойового медика 3 взводу спеціального призначення 1 роти спеціального призначення 4 батальону спеціального призначення вважати таким, що з 17.05.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 95).

Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 29.09.2022 № 189 солдат ОСОБА_2 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 з 01.06.2022 і по теперішній час (а.с. 109).

Як убачається з довідки військової частини НОМЕР_2 № 191 від 29.09.2022, солдат ОСОБА_2 у період з 12.07.2022 по 19.08.2022, з 22.08.2022 по теперішній час приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти Харківської області (а.с. 110).

Зазначена довідка видана на підставі витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 12.07.2022 № 43.

Будь-яких підстав вважати надані копії документів такими, що не відповідають дійсності, судом не встановлено, доказів на спростування зазначених обставин стороною позивача не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 251, 253 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням відповідачки у складі Збройних Сил України.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка проходить військову службу у війській частині, яка не переведена на воєний стан і про те, що відповідачка має можливість вільно пересуватись по території України, залишаючи розташування військової частини, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Пунктом 2 ч.1 ст.251 ЦПК України визначено обов`язок, а не право суду зупинити провадження у справі з зазначеної у ньому підстави. Цією нормою не поставлено можливість зупинення провадження у справі в залежність від участі чи неучасті у бойових діях сторони, яка перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан.

Разом з тим, відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно із ст.2 Закону України «Про оборону України» оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.

Апеляційний суд враховує, що на момент розгляду даної справи, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, воєнний стан введено на всій території України, а тому військова частина, в якій проходить службу відповідачка, переведена на воєнний стан.

Крім того, відповідачка проходить військову службу у військовій частині в Харківській області, яка безпосередньо знаходиться в зоні бойових дій.

Розгляд справи у відношенні сторони, яка перебуває у складі Збройних Сил України в період воєнного стану з порушенням приписів процесуального закону та за підстав, які не видаються переконливими, буде порушувати законні права та інтереси такої сторони і суперечити принципу юридичної визначеності (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», п. 53 рішення ЄСПЛ від 29 жовтня 2015 рокуу справі «Устименко проти України»).

Необгрнтованими є доводи апеляційної скарги про недобросовісність дій відповідачки, оскільки не спростовано, що вона перебуває у складі Збройних Сил України.

Інші доводи викладені в апеляційні скарзі не можуть бути підставою для скасування правильного рішення суду першої інстанції.

З огляду на викладене, зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції врахував зазначені обставини та норми законодавства, дійшов правильного висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі з метою захисту прав особи на участь у розгляді справи.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстави для скасування ухвали суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 17.04.2023.

Головуючий Судді: