ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3416/23 Справа № 216/3978/22 Суддя у 1-й інстанції - Чирський Г.М. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу №216/3978/22 за позовом ОСОБА_1 до російської федерації, треті особи: Держава Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України, про відшкодування шкодиза апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2023 рокупро залишення заяви про збільшення позовних вимог без розгляду (суддя Чирський Г.М.),

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до російської федерації про стягнення майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2022 року справу прийнято до провадження та відкрито апеляційне провадження у справі. Залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог до предмета спору: Державу Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерство фінансів України.

В грудні ОСОБА_1 подав до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій уточнив вимоги позовної заяви.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2023 року заява ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог залишена без розгляду.

З вказаною ухвалою не погодився позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , та оскаржив її в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції своєю ухвалою від 25 жовтня 2022 року безпідставно залучив до участі у справі Державу Україну в особі Міністерства юстиції та Міністерства фінансів України. Постановляючи ухвалу про залишення заяви про збільшення позовних вимог без руху, суд помилково зазначив, що вказана ухвала не підлягає оскарженню. Суд неправомірно поєднав в своїй ухвалі від 03 лютого 2023 року дві ухвали, різні за своїм винесенням із різними правовими наслідками та підставами їх оскарження, що суперечить ЦПК України. Вважає відмову в залученні до участі у справі державу Україну в особі Міністерства юстиції України та Міністерства фінансів України в якості співвідповідачів необґрунтованою та незаконною.

Представник Міністерства фінансів України надав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якій просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Інші учасники справи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить довідка про доставку повідомлення.

Представник відповідача у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений.

Представник третьої особи Міністерства юстиції України Стельмах І.В. в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Представник третьої особи Міністерства фінансів України Гришина Н.В. в судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Згідно із частиною 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників третіх осіб, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що у вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до російської федерації про стягнення майнової та моральної шкоди (а.с. 1-4).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 жовтня 2022 року справу прийнято до провадження та відкрито апеляційне провадження у справі. Залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог до предмета спору: Державу Україна в особі Міністерства юстиції України та Міністерство фінансів України (а.с. 8).

В грудні ОСОБА_1 подав до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій уточнив вимоги позовної заяви (а.с. 95-100).

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2022 року заява ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог залишена без руху (а.с. 108-109).

На виконання ухвали суду від 19 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 надав клопотання, в якому зазначив, що збільшення розміру позовних вимог є збільшення саме вимог майнового характеру, оскільки ціною позову вважаються саме вимоги майнового характеру, тому відповідно до пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях у справах за позовами до держави-arpecopa російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2023 року заява ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог залишена без розгляду (а.с. 146-148).

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції, керуючись пунктом 8 частини 1 статті 257 ЦПК України, зазначив, що позивач не усунув всі недоліки, зазначені в ухвалі Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2022 року.

Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до частини 1 статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя керується верховенством права.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Згідно із частинами 1-3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, відповідати завданню цивільного судочинства.

Пунктом 2 частини 2 статті 49 ЦПК України визначено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання.

Відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частинами 11-13 статті 187 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Подаючи заяву про збільшення розміру позовних вимог позивач просив: визнати повномасштабну збройну агресію російської федерації проти України шляхом захоплення значної частини території суверенної держави Україна та експропріацію російською федерацією природних родовищ корисних копалин, які знаходяться на тимчасово окупованих російською федерацією територіях Луганської, Донецької областях та АР Крим геноцидом українського народу; стягнути з російської федерації на його користь майнову шкоду в розмірі 1990149,79 доларів США, що підлягає сплаті у національній валюті України (гривні) за офіційним курсом Національного банку України, встановленого для долару США на день здійснення платежу; стягнути з російської федерації на його користь моральну шкоду в розмірі 5200000,00 грн, завданої позивачу порушенням його майнових і конституційних прав внаслідок повномасштабних незаконних військових дій російської федерації проти України.

Залишаючи заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог без руху суд першої інстанції зазначив, що вимога позивача щодо визнання повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України геноцидом українського народу, не підпадає під дію частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки не має матеріального змісту, тому позивач має сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру.

На виконання ухвали суду від 19 грудня 2022 року позивач ОСОБА_1 надав клопотання, в якому зазначив, що збільшення розміру позовних вимог є збільшення саме вимог майнового характеру, оскільки ціною позову вважаються саме вимоги майнового характеру, тому відповідно до пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх судових інстанціях у справах за позовами до держави-arpecopa російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди.

Проте, ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2023 року заява ОСОБА_1 про збільшення розміру позовних вимог залишена без розгляду.

Положення пункту 8 частини 1 статті 257 ЦПК України щодо залишення заяви без розгляду застосовуються в тому випадку, коли провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

За змістом вище наведених норм процесуального закону залишення без розгляду заяви з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про залишення заяви без руху, можливе лише в тому випадку, коли особа отримала копію відповідної ухвали, але ухилилась від виконання вимог, зазначених в ній.

З огляду на викладене не можна вважати, що позивач ОСОБА_1 , отримавши копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, ухилився від виконання зазначених в ній вимог, оскільки на її виконання (у межах встановленого судом строку для усунення недоліків) ним до суду першої інстанції направлено клопотання щодо вимог ухвали Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2022 року.

Суд першої інстанції, в ухвалі про залишення заяви без розгляду, зазначив, що позивач в передбачений законом строк вказані недоліки не усунув.

Отже, суд вважав, що ухвалу суду не виконано, в зв`язку з чим недоліки, вказані в ухвалі суду про залишення заяви без руху, не виправлені.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно залишено заяву без розгляду.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як конституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Європейський суд з прав людини надаючи тлумачення принципу верховенства права в світлі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначав, що формальності не можуть бути підставами для виправдання несправедливості.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов`язує суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально та передчасно повернув позовну заяву.

Отже, вказані обставини свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (Белле проти Франції, § 38). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (Белле проти Франції, § 36; Нун`єш Діаш проти Португалії).

Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі статті 6 Конвенції).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»).

За таких обставин, судом першої інстанції неправильно застосовано положення пункту 8 частини 1 статті 257 ЦПК України, що в свою чергу свідчить про надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства, оскільки застосовані судом обмеження не повинні обмежувати чи зменшувати право доступу до суду таким чином або до такої міри, що порушується сама сутність права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право позивача на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі пункту 4 частини 1 статті379 ЦПК України з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 379, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2023 рокупро залишення заяви про збільшення позовних вимог без розгляду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 квітня 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста