ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 709/1424/21
Провадження № 22-ц/821/375/23
Категорія: 314000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго»

треті особи: Іркліївська сільська рада, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2022 року (ухваленого під головуванням судді Позарецької С.М. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення складено 05 січня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», треті особи: Іркліївська сільська рада, Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області про зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

28 грудня 2021 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із позовом до ПАТ «Черкасиобленерго», треті особи: Іркліївська сільська рада, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником вказаного вище домоволодіння та земельної ділянки за кадастровим номером: :01:000:1145 була ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_1 від 08.10.2021. Спадкоємцем за заповітом від 30.08.2021р, який посвідчений старостою села Старий Коврай Пуренковою Л.А., є позивач ОСОБА_2 .

Вказують, що на даний час позивач ОСОБА_2 є власником вказаних вище земельної ділянки та домоволодіння, а позивач ОСОБА_1 постійно проживає разом із власником, а відтак неправомірні дії відповідача несуть загрозу життю і здоров`ю позивачів та загрозу у пошкодженні або знищенні майна позивача ОСОБА_2

26.05.2020 Староковрайська сільська рада листом № 164 звернулась до ПАТ «Черкасиобленерго» з вимогою про демонтаж трансформаторної підстанції, яка розміщена без правовстановлюючих документів на землях комунальної власності сільської ради поряд із домоволодінням позивачів.

З листа Староковрайської сільської ради № 167 від 27.05.2020 вбачається, що сільська рада не є замовником встановленої трансформаторної підстанції, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , біля домоволодіння позивачів.

17.12.2020 року, вказує позивач ОСОБА_1 , він звернувся до Іркліївської сільської ради Золотоніського району із заявою про вирішення питання щодо перенесення електростанції.

13.01.2021 Іркліївська сільська рада, посилаючись на незаконність розміщення трансформаторної підстанції та на підставі поданої заяви позивача ОСОБА_1 , звернулась до Головного управління Держгеокадастру та передала для розгляду вказану вище заяву, про що повідомила останнього листом № 40 від 15.01.2021р.

25.02.2021 листом №31-23-0.42-193/90-21 Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області надано відповідь позивачу ОСОБА_1 , у якому зазначено: «За результатами перевірки встановлено самовільне зайняття земельної ділянки комунальної власності, цільове призначення землі запасу, площею 0,0100 га, яка розташована на північ від земельної ділянки з кадастровим номером: :01:000:1145 в адміністративних межах Іркліївської сільської територіальної громади. Вищевказану земельну ділянку використовує Чорнобаївська філія ПАТ «Черкасиобленерго» для розміщення трансформаторної підстанції».

Також із вказаного вище листа вбачається, що на директора Чорнобаївської філії ПАТ «Черкасиобленерго» складено матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП за самовільне зайняття земельної ділянки, розраховано розмір шкоди, видано припис про усунення виявлених порушень земельного законодавства.

05.05.2021, зазначає ОСОБА_1 , він отримав листа від відповідача, який фактично визнав незаконність розміщення ТП-142 КЛ-10 кВ, КЛ-04 та повідомив, що ним прийнято рішення про перенесення трансформаторної підстанції в інше місце, найближчим часом. Минуло більше ніж пів року, однак трансформаторна підстанція продовжує працювати, що порушує права позивачів, загрожує їхньому життю, здоров`ю та майну, так як розміщена без дозвільних документів.

Позивачі вважають, що при розміщенні спірної трансформаторної підстанції, відповідачем не дотримано норм спеціального законодавства, яке регулює питання розміщення об`єктів передачі електричної енергії, оскільки для будівництва було використано земельну ділянку, яка для цього не відведена, без будь-якого повідомлення, узгодження чи згоди власника, без виконання процедури узаконення права користування чужою ділянкою, без дотримання техніки безпеки.

Крім того, відсутні дані про дотримання вимог санітарного законодавства при виконанні відповідних робіт, зважаючи на наближеність небезпечного об`єкту до житлового будинку АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці для цього не відведеній.

Позивачі також звертають увагу суду, що спірна трансформаторна підстанція знаходиться у безпосередній близькості до їх домоволодіння, від неї цілодобово виходить шум, який порушує нормальне життя, випромінення, яке ніким не досліджувалось, зазначені вище обставини їм дають підстави вважати про наявність загрози життю, здоров`ю та майну.

З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог позивачі просили суд постановити рішення, яким зобов`язати ПАТ «Черкасиобленерго» перенести трансформаторну підстанцію 142 шляхом демонтажу за рахунок відповідача, не конкретизуючи місце, куди таке перенесення має здійснюватися.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 січня 2022 року дану справу передано за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що за результатами встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд вважає, що позивачами не доведено належними, допустимими та переконливими доказами факту порушення відповідачем їхніх цивільних прав. Так, судом встановлено і це не заперечується й позивачами, що трансформаторна підстанція зведена на землях комунальної власності (сільської громади), а не на землі домоволодіння АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності та користуванні позивачів. Крім того, не встановлено, що громада через органи місцевого самоврядування не пред`являла претензій, в тому числі і не зверталася до суду із позовом до відповідача щодо порушення свого права чи інтересу. Також відповідачем доведено той факт, що трансформаторна підстанція споруджена на підставі технічної документації і, відповідно позивачами не було спростовано доводи відповідача про те, що трансформаторна підстанція не відповідає будівельним/технічним нормам та стандартам, про які зазначено вище.

Жодними доказами позивачами не підтверджено факту того, що трансформаторна підстанція розміщена без дотримання відстані до вікон житлової будівлі. Також не доведено, що відповідачем були порушені права позивачів на життя, права на повагу до сімейного життя та до свого житла. Не свідчать про наявність негативного екологічного впливу на них і дані листа від 31.05.2022р. №02-1202 Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» та відомості медичних карток, у зв`язку із чим суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки є безпідставними та не доведеними належними, допустимими та переконливими доказами.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 13 лютого 2023 року, ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення необгрунтованим, постановленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при неповному дослідженні обставин, які мають значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору по суті, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2022 року та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що під час розгляду справи позивачем ОСОБА_1 заявлялось клопотання про приєднання до матеріалів справи медичної документації щодо стану здоров`я позивачів, в задоволенні якого було відмовлено.

Також суд у оскаржуваному рішенні звернув увагу на те, що земельна ділянка не належить позивачам, а є землями запасу Іркліївської сільської ради, проте, апелянт зазначає, що дійсно вказана земельна ділянка їм не належить, проте розташування електричної підстанції поряд із належним їм домоволодінням є незаконним, у зв`язку із чим просив суд забезпечити їм право на безпечне проживання, проте судом це не було взято до уваги.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 24 березня 2023 року, ПАТ «Черкасиобленерго», вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не містять прямого посилання на норму процесуального чи матеріального права, яку, на думку апелянта, порушив суд при винесенні рішення, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з дотриманням норм процесуального і матеріального права, просило у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2022 року залишити без змін.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать довідка секретаря сільради від 18.08.2020 та дані їхніх паспортів - 28.02.2000 та 29.09.1997 відповідно.

Станом на час звернення позивачів до суду з даним позовом (30.12.2021р.) домоволодіння та земельна ділянка за вказаною адресою належали на праві власності ОСОБА_5 , відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.11.2019, Державного акту про право власності на земельну ділянку.

Згідно свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла в с. Старий Коврай ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час звернення до суду з цим позовом право власності на нерухоме майно в порядку спадкування не було зареєстровано за позивачами.

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених державним нотаріусом Чорнобаївської державної нотаріальної контори 26.08.2022 Древаль Н.О. отримала у спадщину після смерті ОСОБА_5 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку за вказаною адресою. Дані обставини підтверджуються також витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.08.2022.

02.09.2022р. між ТОВ «Черкасиенергозбут» та ОСОБА_2 укладено договір про постачання електроенергії постачальником універсальних послуг.

КТП № 142 була встановлена в 2020 році на підставі договору про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу № 999-03/18-19 від 26.09.2019р., який укладений між ПАТ«Черкасиобленерго» та ОСОБА_6 (сусід позивачів), згідно проекту 36370.19-ЕП на встановлення КТП № 142 та відповідно до вимог Кодексу системи розподілу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. № 310.

Вказана проектна документація була погоджена Староковрайською сільською радою, Чорнобаївською філією ПАТ «Черкасиобленерго» та Чорнобаївською дільницею ПАТ«Черкасигаз».

На виконання умов договору виконавцем послуг, відповідачем в особі Чорнобаївської філії відокремленого структурного підрозділу «Золотоніські енергетичні мережі» ПАТ«Черкасиобленерго», було забезпечене приєднання електроустановок об`єкта замовника (будівництво, реконструкція, технічне переоснащення та введення в експлуатацію електричних мереж зовнішнього електрозабезпечення об`єкта замовника від точки забезпечення потужності до точки приєднання) відповідно до схеми зовнішнього електрозабезпечення і проектної документації та здійснено підключення електроустановок замовника до електричних мереж системи розподілу на умовах вище вказаного договору та згідно вимог Кодексу системи розподілу.

Відповідачем вирішувалося питання про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки ПАТ «Черкасиобленерго» з цільовим призначенням земельна ділянка для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд, об`єктів передачі електричної та теплової енергії (КВЦПЗ-1402), де буде розміщена КТП№142.

19.11.2020 за вих. № 956 та 23.11.2020 за вих. № 966 відповідачем направлено клопотання до Староковрайської сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки під КТП № 142.

21.12.2020 від старости с. Старий Коврай відповідачем отримана відповідь про те, що дане клопотання не розглядалося в зв`язку зі змінами адміністративно-територіального устрою, а саме створенням Іркліївської об`єднаної територіальної громади.

28.12.2020 за вих. № 1113 клопотання про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки було направлено до Іркліївської сільської ради.

31.05.2021 відповідачем отримано листа Іркліївської сільської ради № 459 від 13.05.2021 про те, що рішенням сесії Іркліївської сільської ради від 14.04.2021, не зважаючи на попереднє погодження проектної документації під будівництво КТП №142 Староковрайською сільською радою, було відмовлено ПАТ «Черкасиобленерго» у наданні дозволу на розроблення проектної документації відведення земельної ділянки під КТП №142.

Встановлено, що КТП №142 не розміщена на земельній ділянці, яка належала ОСОБА_5 на час її спорудження, а розміщена вона на земельній ділянці комунальної власності сільської ради, за цільовим призначенням землі запасу. На даний час с. Старий Коврай входить до складу Іркліївської об`єднаної територіальної громади.

Судом встановлено, що 26.05.2020 Староковрайська сільська рада листом №164 звернулась до ПАТ «Черкасиобленерго» з вимогою про демонтаж трансформаторної підстанції, яка розміщена без правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

З листа Староковрайської сільської ради № 167 від 27.05.2020, адресованого ОСОБА_1 вбачається, що сільська рада не є замовником встановленої трансформаторної підстанції, яка знаходиться по вул. Давиденка.

17.12.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до Іркліївської сільської ради Золотоніського району із заявою про вирішення питання щодо перенесення електростанції.

13.01.2020 Іркліївська сільська рада у зв`язку із поданою заявою ОСОБА_1 , звернулась до Головного управління Держгеокадастру та передала її для розгляду, про що повідомила заявника листом № 40 від 15.01.2021.

25.02.2021 листом №31-23-0.42-193/90-21 Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області надано відповідь позивачу ОСОБА_1 ,у якому зазначено : «За результатами перевірки встановлено самовільне зайняття земельної ділянки комунальної власності, цільове призначення землі запасу, площею 0,0100 га, яка розташована на північ від земельної ділянки з кадастровим номером: :01:000:1145 в адміністративних межах Іркліївської сільської територіальної громади Золотоніського району. Вищевказану земельну ділянку використовує Чорнобаївська філія ПАТ «Черкасиобленерго» для розміщення трансформаторної підстанції».

Також із вказаного листа вбачається, що на директора Чорнобаївської філії ПАТ «Черкасиобленерго» складено матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 53-1 КУпАП та видано припис про усунення виявлених порушень земельного законодавства.

05.05.2021 позивач ОСОБА_1 отримав листа від відповідача, що датований 05.05.2021, за яким повідомлено, що підприємством було проведено технічну перевірку встановлення трансформаторної підстанції і прийнято рішення про перенесення трансформаторної підстанції №142 в інше місце.

Відповідно до листа від 31.05.2022 №02-1202 Державної установи «Черкаський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» на підставі звернення ОСОБА_1 фахівцями установи 30.05.2022 були проведені інструментальні виміри параметрів шуму за адресою: АДРЕСА_1 на території, прилеглій до житлової забудови та в будинку і за результатами досліджень еквівалентний рівень шуму в денний час доби відповідає нормативам «Державних санітарних норм допустимих рівнів шуму в приміщеннях житлових та громадських будинків і на території житлової забудови», затверджених наказом МОЗ України від 22.02.2019р. №463 і перевищує встановлений норматив для нічного часу доби.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

У частинах другій, четвертій статті 83 ЦПК України зазначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність підстав для задоволення позову, про що позивач повинен надати докази, а відповідач має зустрічний обов`язок довести ті обставини, які становлять основу його заперечень і спростовують відповідні вимоги.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 559/2218/17.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Виходячи з вказаних положень судовому захисту підлягає саме порушене право, тому відсутність доказів щодо наявності порушеного права є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 751/968/18.

Звертаючись до суду із вказаним позовом позивачі посилались на те, що при розміщенні трансформаторної підстанції , відповідачем не дотримано норм спеціального законодавства, яке регулює питання розміщення об`єктів передачі електричної енергії, відсутні дані про дотримання вимог санітарного законодавства при виконанні відповідних робіт, зважаючи на наближеність небезпечного об`єкту до житлового будинку АДРЕСА_1 ; Оскільки трансформаторна підстанція розташована в безпосередній близькості до домоволодіння позивачів, від неї виходить шум , який порушує нормальне життя, випромінення, яке ніким не досліджувалось, і вказані обставини дають підстави вважати про наявність загрози життю, здоров`ю та майну позивачів. При цьому, до позовної заяви не було надано доказів на підтвердження зазначеного.

Позовні вимоги позивачів стосуються, зокрема, неправомірного розміщення трансформаторної підстанції , яка несе загрозу їх життю та здоров`ю, однак, вказані вимоги не містять жодних доказів підтвердження факту того, що трансформаторна підстанція розміщена без дотримання відстані до вікон житлової будівлі. Також не доведено, що відповідачем були порушені права позивачів на життя, права на повагу до сімейного життя та свого житла.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла.

Відповідно до ст. 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Кожному гарантується право вільного доступу до інформації про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її поширення. Така інформація ніким не може бути засекречена.

Відповідно до ч. 4 ст. 293 ЦК України фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, проживання тощо.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відведення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані: здійснити відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні на інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами, вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищення рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти): 1) жилих будинків і прибудинкових територій.

Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

Статтею 1163 ЦК України передбачено, що фізична особа, життю, здоров`ю або майну якої загрожує небезпека, а також юридична особа, майну якої загрожує небезпека, мають право вимагати її усунення від того, хто її створює.

Стаття 1164 ЦК України передбачає, що у разі не усунення загрози життю, здоров`ю, майну фізичної особи, або майну юридичної особи заінтересована особа має право вимагати: 1) вжиття невідкладних заходів щодо усунення загрози; 2) відшкодування завданої шкоди; 3) заборони діяльності, яка створює загрозу.

У силу статей 386, 391 ЦПК України власник права якого порушені, має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би вони й не були пов`язані з порушенням права володіння.

Пунктом 8.23 ДБН 360-92, затверджених наказом Державного комітету у справах будівництва, архітектури і охорони історичного середовища N 44 від 17.04.1992 року, визначено, що для повітряних і кабельних ліній електропередачі, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів пристроїв всіх напруг встановлюються охоронні і санітарно-захисні зони, розміри яких залежать від типу і напруги енергооб`єкта.

Охоронними зонами об`єктів енергетики є зона вздовж повітряних кабельних ліній електропередачі, навколо електростанцій, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів та пристроїв і магістральних теплових мереж, споруд альтернативної енергетики тощо для забезпечення нормальних умов їх експлуатації, запобігання ушкодженню, а також для зменшення їх негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля (ст. 1 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів»).

Правилами охорони електричних мереж, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України N 209 від 04.03.1997 року, далі - Правила, визначено розміри охоронних зон об`єктів енергетики.

Відповідно до п. 5 Правил охоронні зони електричних мереж встановлюються: уздовж повітряних ліній електропередачі - у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхиленого їх положення на відстань: (для повітряних ліній напругою) 2 метрів до 1 кВ; 10 метрів - до 20 кВ; 15 метрів - 35 кВ; 20 метрів - 110 кВ; 25 метрів - 150, 220 кВ; 30 метрів - 330, 400, 500, + (-)400 кВ; 40 метрів - 750 кВ; за периметром трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв на відстані 3 метрів від огорожі або споруди.

Відповідно до Закону України «Про охорону атмосферного повітря» в галузі охорони атмосферного повітря встановлюються нормативи гранично допустимого впливу фізичних факторів стаціонарних та пересувних джерел. Нормативи гранично допустимих рівнів впливу на атмосферне повітря встановлюються для кожного стаціонарного джерела та для кожного типу пересувних джерел з врахуванням сучасних технічних рішень щодо зниження рівнів впливу фізичних факторів, в тому числі шуму.

Рівні впливу цього фактору на стан атмосферного повітря, вимоги до їх скорочення встановлюються відповідним дозволом на основі затверджених відповідно до санітарних норм нормативів. Господарська чи інші види діяльності, якщо вони пов`язані з порушенням передбачених дозволом рівнів акустичного впливу на стан атмосферного повітря, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства (ст. 12 Закону України Про охорону атмосферного повітря).

У випадку розміщення окремо розташованих розподільних пунктів і трансформаторних підстанцій напругою 620 кВ, при кількості трансформаторів не більше 2, потужністю кожного до 1000 кВт при виконанні заходів по захисту від шуму відстань від них до вікон житлових і громадських будівель слід приймати не менше 10 м, а до будівель лікувально-профілактичних закладів не менше 15 м. При більшій потужності розриви встановлюють розрахунковим шляхом з урахуванням акустичних характеристик трансформаторів і шумозахисних заходів.

Крім того, відповідно до Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», для захисту своїх законних прав та інтересів у цій сфері громадянам слід звернутися або подати скаргу в санітарно-епідеміологічну станцію відповідного рівня (міську, районну в місті, районну, обласну), яка зобов`язана вжити заходи для усунення порушень.

Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження звернення позивачів згідно Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччі населення» в санітарно-епідеміологічну станцію зі скаргою.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту розміщення трансформаторної підстанції без дотримання відстані до вікон житлової будівлі позивачів.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачі, які на законних підставах проживають у будинку АДРЕСА_1 , мали право звернутися до суду з відповідним позовом, проте ними не доведено порушення відповідачем їх права на життя, права на повагу до сімейного життя та до житла.

Установивши відсутність належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог про зобов`язання вчинити певні дії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в даній справі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанцій про безпідставність і недоведеність позовних вимог, при цьому, висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

Є необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про безпідставну відмову суду в задоволенні заявленого ним клопотання про приєднання до матеріалів справи медичної документації щодо стану здоров`я позивачів, виходячи із наступного.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 4, 5, 8 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

В порушення вказаних вимог, позивачем не повідомлено суд із зазначенням причин не подання у зазначений строк належних доказів, а саме: медичної документації , до того ж ОСОБА_1 не звертався до суду із клопотанням про встановлення додаткового строку для подання відповідних доказів, тому суд правомірно відмовив в їх приєднанні.

Щодо клопотання апелянта про приєднання до матеріалів справи медичної документації, яка підтверджує стан здоров`я позивачів.

У пункті 6 частини другої статті 356 ЦПК України передбачено, що в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої - третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічні за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №145/474/17 (провадження №61-35488св18), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі №346/5603/17 (провадження №61-41031св18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17 (провадження № 61-13405св18).

Надаючи відповідний доказ суду апеляційної інстанції без попереднього його надання для оцінки судом першої інстанції, апелянт поважність причин неподання до суду першої інстанції вказаного доказу не зазначає, в той же час колегія суддів зауважує, що цивільне процесуальне судочинство здійснюється, зокрема, на основі принципів змагальності та диспозитивності, що знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом або витребування відповідних доказів у сторін, які в силу вимог процесуального закону повинні самостійно довести обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, зокрема шляхом подання відповідних доказів, в той час як суд тільки оцінює надані сторонами матеріали.

Таким чином, враховуючи не наведення апелянтом поважності причин неподання відповідного доказу до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судом першої інстанцій, з огляду на положення статті 367 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», треті особи: Іркліївська сільська рада, Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області про зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлений 14 квітня 2023 року/