Справа № 567/539/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 червня 2023 року м. Острог
Острозький районний суд Рівненської області у складі :
головуючий суддя Василевич О.В.
секретар Клімович О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договорами позики, -
Після відступлення на користь позивача права грошової вимоги до ОСОБА_1 , останній не виконав зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за його користування ні на користь відповідача, ні на користь первинного кредитора (ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група»).
Після відступлення на користь позивача права грошової вимоги до ОСОБА_1 , останній 05.09.2022 р. здійснив одноразовий платіж в розмірі 4 050 грн. для погашення існуючої заборгованості на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», проте вказаної суми було не достатньо для повного виконання зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за його користування.
Після відступлення на користь позивача права грошової вимоги до ОСОБА_1 , останній не виконав зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за його користування ні на користь відповідача, ні на користь первинного кредитора (ТОВ «ІНФІНАНС»).
Також зазначає, що відповідно до договору позики № 1759046 від 22.02.2021 р., укладеного в електронній формі з ТОВ «МАНІФОЮ» відповідач отримав кредит у розмірі 7 000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності. В подальшому 11.08.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 11-08/2021, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» передало (відступило) на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі щодо ОСОБА_1 в розмірі 18 763,09 грн., з яких : 5 196,05 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 067,04 грн. - сума заборгованості по відсоткам за користування позикою, 3 500 грн. - сума заборгованості по відсоткам на прострочену позику.
Після відступлення на користь позивача права грошової вимоги до ОСОБА_1 , останній не виконав зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за його користування ні на користь відповідача, ні на користь первинного кредитора (ТОВ «МАНІФОЮ»).
Первинні кредитори зобов`язання за вищевказаними договорами виконали у повному обсязі та надали відповідачу кредити у розмірах, передбачених умовами договорів.
У порушення умов укладених договорів відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав та допустив виникнення заборгованості, загальний розмір якої станом на час звернення до суду становить 113 619, 19 грн.
За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у вищевказаному розмірі, а також судові витрати по справі.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, в поданому до суду клопотанні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористалася. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно адресної довідки Острозької міської ради Рівненської області від 07.04.2023 р. зареєстроване місце проживання відповідача : АДРЕСА_1 , та саме за вказаною адресою відповідачу надсилались судові повістки.
Ухвалою суду від 10.04.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Інших процесуальних дій не вчинялося.
У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст.247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
За клопотанням представника позивача з урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Також, 22.02.2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики № 1759046 в електронній формі, згідно якого відповідач отримав позику у розмірі 7 000 грн., строком на 30 календарних днів до 24.03.2021 р., зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 1,0945 % (акційна процентна ставка за користування позикою в межах повного строку позики), 1,99 % (базова процентна ставка за користування позикою в межах повного строку позики) та 1,01 % (розмір процентів на прострочену позику) від суми позики за кожен день користування.
Згідно ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму.
Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовій формі (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Згідно п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електроний договір це домовленність двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно ЦПК України.
Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні заявки-анкети для отримання кредиту, зробленої під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту позивача) вказується особа, яка створила таку заявку-анкету.
Судом встановлено, що вищевказаний договір про надання фінансового кредиту та договора позики підписані відповідачем електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового пароля-ідентифікатора. Укладення між сторонами вищевказаних правочинів відповідачем не оспорюється та підтверджується належними та допустимими доказами.
З доводів позивача встановлено, що ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «ІНФІНАС» та ТОВ «МАНІФОЮ» виконали свої зобов`язання та надали відповідачу кредитні/позичкові кошти у розмірі, вказаному у відповідних договорах.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про виникнення договірних відносин між сторонами вищевказаних правочинів з приводу отримання відповідачем кредиту у ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «ІНФІНАС» та ТОВ «МАНІФОЮ».
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Окрім того, з досліджених судом доказів встановлено, що 14.06.2021 року між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу № 14/06/21, згідно якого останнє відступило на користь позивача право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі договорів позики, згідно реєстру боржників, в тому числі відносно відповідача ОСОБА_1 в розмірі 11 560 грн., в тому числі: 4 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 560 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, актом прийому-передачі реєстру боржників №6 за вищевказаним договором від 14.06.2021 року та витягом з реєстру боржників №6 до вищевказаного договору від 14.06.2021 року.
Крім того, з досліджених судом доказів встановлено, що 22.06.2022 року між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ІНФІНАНС» укладено договір факторингу № 22/06-22, згідно якого останнє відступило на користь позивача право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів, згідно реєстру боржників, в тому числі відносно відповідача ОСОБА_1 в розмірі 67 346,10 грн., в тому числі : 5 419 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 61 927,10 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується договором факторингу № 22/06-22 від 22.06.2022 року, актом прийому-передачі реєстру боржників за вищевказаним договором від 22.06.2022 року та витягом з реєстру боржників до вищевказаного договору від 22.06.2022 року.
Також, з досліджених судом доказів встановлено, що 11.08.2021 року між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «МАНІФОЮ» укладено договір факторингу № 11-08/2021, згідно якого останнє відступило на користь позивача право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі договорів позики, згідно реєстру боржників, в тому числі відносно відповідача ОСОБА_1 в розмірі 18 763,09 грн., в тому числі : 5 196,05 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 067,04 грн. - сума заборгованості за відсотками за користування позикою та 3500 грн. - сума заборгованості за процентами на прострочену позику, що підтверджується договором факторингу № 11-08/2021 від 11.08.2021 року, актом прийому-передачі реєстру боржників за вищевказаним договором від 11.08.2021 року та витягом з реєстру боржників до вищевказаного договору від 11.08.2021 року.
Згідно ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінасування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений законом спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`зку, божник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`зку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.
Згідно пункту 1.3 договорів факторингу № 21012022 від 21.01.2022 р., №22/06-22 від 22.06.2022 р. та №11-08/2021 від 11.08.2021 р. первісні кредитори - ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», ТОВ «ІНФІНАС» та ТОВ «МАНІФОЮ» зобов`язувалися протягом 10 робочих днів з дня відступлення права вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» повідомити боржника ОСОБА_1 про відступлення права вимоги та про передачу його персональних даних для ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».
Та згідно пункту 1.3 договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 р. позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язувався протягом 30 робочих днів з дня підписання акту прийому-передачі реєстру боржників направити простою кореспонденцією через відділення УКРПОШТИ або за допомогою інших компаній, які займаються адресною доставкою кореспонденції, письмове повідомлення боржнику ОСОБА_1 про відступлення ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги заборгованості на користь позивача.
Згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредиторові, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.
При вирішенні спору судом взято до уваги, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань своєчасно не здійснив погашення основної суми заборгованості та не повернув грошові кошти, отримані в кредит та позику.
Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували розмір заборгованості за основною сумою боргу, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості в цій частині, за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний.
Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було порушено обов`язок з повернення кредитних (позичкових) коштів та вказана обставина в ході судового розгляду відповідачем не спростована, а відтак у позивача виникло право вимагати повернення основної суми кредиту у вищевказаному розмірі згідно розрахунків заборгованості.
Відповідно до ст.1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору/договору позики проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Позивач, звертаючись до суду з вимогами про погашення заборгованості, просив стягнути, окрім заборгованості за основною сумою заборгованості, також заборгованість за процентами за користування кредитними/позичковими коштами, окрім того згідно договору позики №1759046 від 22.02.2021р. позивач також просив стягнути заборгованість за процентами на прострочену позику.
При вирішенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитними/позиковими коштами та процентів за неналежне виконання зобов`язань із своєчасного повернення грошових коштів суд приймає до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05.04.2023 року у справі №910/4518/16 згідно яких очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатися легітимними.
Велика Палата наголошує, що проценти відповідно до ст.1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повертання частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина 2 ст.1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до ст.1048 ЦК України.
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.
Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правмірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 ЦК України не можуть застосовуватись одночасно.
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до ст.1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника обов`язок щодо сплати процентів відповіднодо ст.625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
Разом з тим, відповідно до п.4.3 вищевказаного договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит в строк, визначений в п.1.2 цього договору (тобто протягом 30 днів), проценти, передбачені в п.1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожен день, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.
Таким чином, сума процентів нарахованих за користування кредитом та сума процентів, нарахованих на час спливу строку кредитування, згідно умов договору становить 11 250 грн. (3750 грн. + 7500 грн. (5000 грн. х 2,5 % х 60 днів = 7500 грн.)), а відтак саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача.
Згідно розрахунку заборгованості, визначеної позивачем, борг ОСОБА_1 зі сплати відсотків за користування позикою згідно вищевказаного договорустановив 7 560 грн. (станом на дату відступлення ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» на користь позивача права вимоги до відповідача) та на даний час становить 3 510 грн. (з урахуванням платежу, здійсненого відповідачем 05.09.2022 року в розмірі 4050 грн. на користь позивача в рахунок погашення існуючої заборгованості), який на час розгляду справи у суді не сплачений, а відтак вказана сума 3510 грн. (7560 4050 = 3510), за відсутності заперечень відповідача щодо її розміру, також підлягає стягненню з відповідача.
Згідно розрахунку заборгованості, визначеної позивачем, борг ОСОБА_1 зі сплати відсотків (як за належне, так і за неналежне виконання умов договору) згідно вищевказаного договорустановить 61 927,10 грн. та на даний час не сплачений, а відтак з урахуванням відсутності заперечень відповідача щодо визначеної позивачем суми процентів, вказана сума також підлягає стягненню з відповідача.
Також, судом встановлено, що при укладенні договору позики № 1759046 від 22.02.2021 рокусторони договору дійшли спільної згоди про те, що процентна ставка за користування позикою згідно вищевказаного договорустановить 1,0945 % (акційна процентна ставка за користування позикою в межах повного строку позики), 1,99 % (базова процентна ставка за користування позикою в межах повного строку позики) та 1,01 % (розмір процентів на прострочену позику) від суми позики за кожен день користування.
Згідно розрахунку заборгованості, визначеної позивачем, борг ОСОБА_1 зі сплати відсотків за користування позикою згідно вищевказаного договору становить 10 067,04 грн. та сума заборгованості за процентами на прострочену позику складає 3 500 грн., які на даний час не сплачені, проте суд не може погодитись з таким розрахунком виходячи з наступного.
Як було вище встановлено судом, відповідачу згідно договору позики №1759046 від 22.02.2021 р. було надано кредит у розмірі 7 000 грн., строком на 30 календарних днів до 24.03.2021 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,0945 % (акційна процентна ставка за користування позикою в межах повного строку позики) від суми позики за кожен день користування позикою (п.2.4.2 договору), та згідно додатку №1 до вищевказаного договору (розрахунок вартості позики) сума процентів за користування позикою протягом строку на який її було надано (30 днів, з 22.02.2021 р. до 24.03.2021 р.) складає 2298,45 грн.
Разом з тим, відповідно до п.3.2.1 вищевказаного договору проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором у розмірі, визначеному п.2.5 договору, за кожен день прострочення, який становить 1,01 % від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.
Таким чином, сума процентів нарахованих за користування кредитом згідно умов договору становить 2298,45 грн. (7000 грн. х 1,0945 % х 30 днів = 2 298,45 грн.), та сума за процентами на прострочену позику складає 3500 грн., а відтак саме вказані суми підлягають стягненню з відповідача.
При вирішенні даного спору судом взято до уваги, що відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення прав позивача, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних/позичкових коштів та сплати відсотків за їх користування, право вимоги яких перейшло від первинних кредиторів до позивача на підставі вищевказаних договорів факторингу.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути понесені останнім витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 2411,90 грн. (102 100,60 грн. х 2684 грн./ 113 619,19 грн. = 2411,90 грн.).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 76, 81, 83, 89, 141, 247, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, -
Позов задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 2 411,90 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку у загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07.07.2023 року.

Суддя Острозького районного судуВасилевич О.В.