Провадження № 22-ц/801/745/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2023 рокуСправа № 127/20134/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач),

суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П.,

при секретарі судового засідання Різник Д. С.,

за участі представника позивача Цубер Д. М.

представника відповідача АТ СК « Країна» Сіміч М. О.

розглянув в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення матеріальної шкоди,

за апеляційною скаргою Департамента патрульної поліції на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2023 року, ухвалене у складі судді Шаміної Ю.А., в приміщенні суду в м. Вінниця, повний текст рішення складено 13.02.2023 року, -

в с т а н о в и в :

08.09.2022 року Департамент патрульної поліції звернувся до суду з позовом (вх № 55990) до ОСОБА_1 , Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (далі - АТ СК «Країна») про стягнення матеріальної шкоди ( пошкодження службового автомобіля), завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.12.2020 року о 16 год 20 хв на 382+900 м автодороги М-12 (ділянка Львівського шосе м. Вінниці), зі сторони вул. Хмельницьке шосе, в напрямку вул. Київської. Оскільки вартість відновлювально-ремонтних робіт службового автомобіля марки «СКС RDS -02Р», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно висновку експерта від 02.02.2021 року № СЕ-19/102-21/1345-АВ становить 291 124, 19 грн, просили стягнути з АТ СК « Країна» матеріальну шкоду у розмірі 130 000 грн, що становить граничну суму страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування та стягнути з винної у ДТП особи ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі, що не покрита страховим відшкодуванням - 161 124, 19 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції матеріальну шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 161124,19 грн (сто шістдесят одна тисяча сто двадцять чотири гривні дев`ятнадцять копійок) та 2416,88 грн (дві тисячі чотириста шістнадцять гривень вісімдесят вісім копійок) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись частково із рішенням суду першої інстанції, 07.03.2023 року Департаментом патрульної поліціїподано через Електронний суд апеляційну скаргу (вх. № 1988), в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови щодо стягнення із АТ «СК «Країна» на користь Департаменту патрульної поліції суми у розмірі 130000 грн відповідно до полісу АР/4462802 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити повністю, стягнувши з АТ «СК «Країна» суми в розмірі 130000 грн майнової шкоди у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що :

-згідно Указу Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан з 24.02.2022 року. Усі працівники УПП у Вінницькій області здійснювали передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. З початку введення воєнного стану управління патрульної поліції у Вінницькій області роботу згідно штатного режиму не здійснювало, оскільки усі працівники були задіянні на добові чергування, без вихідних днів, для несення служби згідно графіків відповідних чергувань затверджених керівниками поліції;

-дана дорожньо-транспортна пригода з початку була кваліфікована як ДТП із потерпілими внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження та внесене до ЄРДР за № 0002090 від 16.12.2020 року;

-позивачем вживались активні дії щодо визначення винуваться у дорожньо-транспортній пригоді, що було би належним підставою для відшкодування страховою компанією збитків відповідно до договору, оскільки звернення до страховика щодо відшкодування завданих збитків без належного підтвердження винуватості одної із сторін слугувало би відмовою у задоволенні страхового випадку.

Порушення річного терміну у зв`язку із низкою не залежних від позивача причин, таких як встановлення винної сторони у ДТП, початком повномасштабного вторгнення «рф» та початком бойових дій по всій території України, що потягнуло за собою переведення усього без виключення особового складу працівників поліції на особливий режим, та вжиття дій щодо захисту країни та відсічі ворожої агресії, залишало позивачу реалізацію своїх прав на відшкодування завданих збитків лише через подання вимоги про відшкодування із страхової компанії шляхом подання позовної заяви до суду.

У відзиві (вх № 2803 від 31.03.2023 року) на апеляційну скаргу АТ СК «Країна», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог Департамента патрульної поліції до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди в апеляційному порядку не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі вставнолено наступні обставини.

16.12.2020 року о 16 год 20 хв. по 382 км + 900 м автодороги «М-21» зі сторони вул. Хмельницьке шосе в напрямку вул. Київська у м. Вінниці водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Т4», державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну дистанцію внаслідок чого допустив зіткнення з службовим автомобілем марки «СКС-RDS-02Р» (Renault Duster), державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухаючись попереду, в попутному напрямку в крайній лівій смузі, здійснив повну зупинку у встановленому місці, для виконання маневру лівого повороту. Внаслідок цієї події пасажир автомобіля «Volkswagen Т4» ОСОБА_3 , водій ОСОБА_2 та пасажир автомобіля Renault Duster ОСОБА_4 отримали тілесні ушкодження.

Того ж дня за цим фактом розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, яке внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0002090.

29.01.2021 року слідчим СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Мельничуком А. С. винесено постанову про закриття кримінального провадження, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0002090 від 16.12.2020 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в діях водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

/а. с. 7/.

09.02.2021 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 525547 у зв`язку з порушення вимог п. 13.1 ПДР

/а. с. 8/.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.04.2021 року у справі №127/4166/21 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закрито за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

/а. с. 115/.

Вказаною постановою суду встановлено, що ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 09 квітня 2021 року у справі №127/7522/21 було скасовано постанову слідчого СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області Мельничука А.С. від 29.01.2021 року про закриття кримінального провадження №0002090 від 16.12.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України; матеріали кримінального провадження №0002090 від 16.12.2020 року направлено до Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області для проведення додаткової перевірки.

11.10.2021 року слідчим СВ Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції Мельничуком А. С. винесено постанову про закриття кримінального провадження, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0002090 від 16.12.2020 року, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України в діях водія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (за порушення вимог п. 10.1., 12.3 ПДР)

/а. с. 9/.

27.10.2021 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 534774 у зв`язку з порушенням вимог п. 10.1, 12.3 ПДР.

/а. с. 10/.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2022 у справі №127/29432/21 закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності

/а. с. 11/.

07.11.2022 року постановою Вінницького апеляційного суду у справі №127/29432/21 постанову судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.02.2022 змінено в описовій та мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови

/а. с. 164-169/.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 транспортний засіб марки «СКС RDS-02РП», реєстраційний номер НОМЕР_1 належить Департаменту патрульної поліції

/а. с. 75/.

Згідно висновку експерта №СЕ -19/102-21/11241-ІТ від 04.08.2021 в заданій дорожній обстановці, дії водія Volkswagen-Т4, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 з технічної точки зору регламентувались вимогами п.п. 10.1, 12.2, 12.3 ПДР, зміст яких викладений в дослідницькій частині. В заданій дорожній обстановці, в діях автомобіля Renault Duster д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 невідповідностей вимогам ПДР не вбачається. В умовах даної пригоди величина безпечної швидкості руху автомобіля Volkswagen-Т4, д.н.з. НОМЕР_2 , при умові видимості проїзної частини 250 м, визначається рівною не більше 161.7-191.7 км/год. В ситуації, яка склалася, при вказаних в постанові про призначення експертизи та містяться в матеріалах кримінального провадження комплексу технічних величин, водій автомобіля Volkswagen-Т4 ОСОБА_1 мав технічну можливість попередити зіткнення з автомобілем Renault Duster шляхом виконання вимог п.п. 10.1, 12.3 ПДР. В ситуації, яка склалася, при вказаних в постанові про призначення експертизи та містяться в матеріалах кримінального провадження комплексу технічних величин, в діях водія автомобіля Volkswagen-Т4 ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам п.п. 10.1, 12.3 ПДР з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. В ситуації, яка склалася, при вказаних в постанові про призначення експертизи та містяться в матеріалах кримінального провадження комплексу технічних величин, в діях водія автомобіля Renault Duster ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам ПДР, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної ДТП

/а. с. 42-50/.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/102-21/1345-АВ від 02.02.2021 вартість відновлювально-ремонтних робіт, автомобіля марки «СКС RDS-02Р» реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до механічних пошкоджень, станом на 16.12.2020 року могла становити 291124,19 грн. Сума матеріального збитку спричинена, власнику автомобіля марки «СКС RDS-02Р» реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до технічного стану та строку експлуатації даного транспортного засобу станом на 16.12.2020 могла становити 244813,87 грн.

/а. с. 17-41/.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до АТ «СК «Країна», суд першої інстанції виходив з того, що позивач не звернувся до АТ «СК «Країна» із заявою про виплату страхового відшкодування в строк, передбачений п.п. 37.1.4 пункту 37.1 статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-ІV, доказів, що пропущений позивачем строк через незалежні від нього причини матеріали справи не містять, тому відсутні правові підстави для стягнення відшкодування за завдану шкоду з АТ «СК «Країна».

Висновок суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог до АТ «СК «Країна» про стягнення матеріальної шкоди зроблено за повного з`ясування обставин справи, правильного застосування норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-ІV (далі Закон № 1961-ІV).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У справі встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen» реєстраційний номер НОМЕР_2 застрахована у АТ «СК «Країна» за полісом АР/4462802 (страхова сума за шкоду завдану майну складає 130000,00 грн, розмір франшизи - 0,00 гривень) /а. с. 128/.

06.07.2022 АТ «СК «Країна» отримало повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду потерпілої особи від позивача Департаменту патрульної поліції /а. с. 133/.

Згідно пункту 35.1. ст. 35 Закону № 1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закову, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Пунктом 35.1. та 35.2 статті 35 Закону чітко встановлено вимоги до заяви та визначено перелік документів, які мають бути додані до заяви.

Законом визначений чіткий механізм звернення до страховика (МТСБУ) для отримання відшкодування шкоди, який, зокрема, передбачає звернення потерпілого із відповідною заявою у порядку, передбаченому статтею 35 Закону № 1961-IV.

Згідно пункту 36.2. ст. 36 Закону № 1961-ІV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

З огляду на зазначене, після отримання страховиком заяви про страхове відшкодування у нього виникає обов`язок щодо прийняття рішення по страховій справі. Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду є іншим документом за своєю природою у зв`язку із отримання якого у страховика не виникає обов`язку щодо здійснення виплати страхового відшкодування.

У справі встановлено та не спростовано позивачем, Департамент патрульної поліції не звертався до АТ «СК «Країна» із заявою на виплату страхового відшкодування та не надав документи визначені ст. 35 Закону № 1961-ІV.

До суду з позовом Департамент патрульної поліції звернулися 08.09.2022 року.

Відповідно до пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону № 1961-ІV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Тобто вказаний Закон передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку, зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків.

Відтак, право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі №910/7449/17 (провадження №12-104гс18)).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 року у справі №147/66/17 вказала, що у випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Тобто Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України)

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що позивач не звернувся до АТ «СК «Країна» із заявою про виплату страхового відшкодування в строк, передбачений п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону № 1961-ІV, доказів, що пропущений позивачем строк через незалежні від нього причини матеріали справи не містять, тому відсутні правові підстави для стягнення відшкодування за завдану шкоду з АТ «СК «Країна».

Вінницький апеляційний суд звертає увагу й на те, що звертаючись до суду, позивач не посилався на те, що незвернення до страховика (страхової компанії) було обумовлене обставинами, які не залежали від його дій, та ним було здійснено розумних, необхідних та достатніх заходів щодо такого відшкодування.

Аргументи апеляційної скарги про те, що позивачем вживались активні дії щодо визначення винуваться у дорожньо-транспортній пригоді, що було би належним підставою для відшкодування страховою компанією збитків відповідно до договору, оскільки звернення до страховика щодо відшкодування завданих збитків без належного підтвердження винуватості одної із сторін слугувало би відмовою у задоволенні страхового випадку, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки згідно п. 35.2 ст. 35 Закону № 1961-ІV серед документів, що подаються страховику до заяви про страхове відшкодування та обов`язкові для прийняття останнім рішення про здійснення страхового відшкодування, не міститься жодної згадки про необхідність долучення належного підтвердження винуватості одної із сторін у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що може бути визнана страховим випадком.

Доводи апеляційної скарги про те, що порушення річного терміну у зв`язку із низкою не залежних від позивача причин, таких як встановлення винної сторони у ДТП, початком повномасштабного вторгнення «рф» та початком бойових дій по всій території України, що потягнуло за собою переведення усього без виключення особового складу працівників поліції на особливий режим, та вжиття дій щодо захисту країни та відсічі ворожої агресії, залишало позивачу реалізацію своїх прав на відшкодування завданих збитків лише через подання вимоги про відшкодування із страхової компанії шляхом подання позовної заяви до суду, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки дорожньо-транспортна пригода в якій майно належне позивачу було пошкоджено мала місце 16.12.2020 року, а граничним строком для подання позивачем заяви про страхове відшкодування до АТ «СК «Країна» є 16.12.2021 року, тобто строк було пропущено ще до початку введення по всій території України воєнного стану та переведенням працівників УПП у Вінницькій області ДПП на посилений варіант несення служби.

Окрім цього, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач є органом влади, який служить суспільству шляхом забезпечення прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а отже резюмується, що позивач знає закони, а тому вчасне звернення до відповідача АТ СК «Країна» залежало виключно від належної організації роботи Департаменту патрульної поліції.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильні висновки суду першої інстанції, з якими погоджується також суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зазначені в апеляційній скарзі аргументи суттєвими не являються та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права в оскаржуваній частині рішення.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2023 року у даній справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: Т. О. Денишенко

В. П. Рибчинський

Повний текст постанови складено 12.04.2023 року.