Справа №:755/7422/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Гончарука В.П.

при секретарі - Гриценку О.І.

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку у спільному майні,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Донченко К.Ю., звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить:

- припинити право власності ОСОБА_2 на 1/8 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 174 750,00 грн., які відповідно до дубліката квитанції № 0.0..1 від 01 квітня 2021 року зберігаються на депозитному рахунку Дніпровського районного суду м. Києва, - компенсації вартості частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у зв`язку з розглядом справи 8 254 грн., а саме: судовий збір в розмірі 1 754,00 грн. та витрати на проведення будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи в розмірі 6 500,00 грн.

Позовні вимоги позивач ОСОБА_1 мотивує тим, що їй на праві власності належить 7/8 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , іншою 1/8 часткою даної квартири володіє відповідач ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що вона зареєстрована у даній квартирі з 1992 року, в той час як відповідач отримала свою частку квартири у спадок від померлого чоловіка позивача, який відповідно дану часку успадкував від їхньої спільної з позивачкою дитини. Виділити належну відповідачу частку квартири в натурі є технічно не можливим, як і подальше спільне володіння спірним майном, оскільки між сторонами склалися неприязні стосунки. Також позивач зазначає, що відповідач зареєстрована за іншою адресою та має у власності інше житло та майно.

Позивач стверджує про відсутність істотної шкоди, яка б могла бути завдана відповідачу, внаслідок припинення її права власності на частку у спільному майні, а тому в порядку статті 365 ЦК України просить припинити її право власності на належну частку квартири, з компенсацією її вартості, що попередньо внесена позивачем на депозитний рахунок суду в розмірі 174750,00 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від від 07 травня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

08 червня 2021 року відповідач ОСОБА_2 , в особі адвоката Мелехової О.С., подала відзив на позов, в якому з приводу задоволення позову заперечувала, мотивуючи тим, що вона неодноразово в позасудовому порядку зверталася до позивача ОСОБА_1 з проханням врегулювати спірну ситуацію мирним шляхом, однак остання на контакт не йшла, натомість зверталася до суду з черговим позовом до ОСОБА_2 .

Також представник відповідача зазначає, що ОСОБА_2 жодного разу не намагалася вселитися у спірну квартиру та не порушувала установлений позивачем порядок користування нею. Щодо посилань позивача стосовно того, що у відповідача є у власності інше майно, зазначає, що стосовно належних їй часток квартири АДРЕСА_2 ведеться судовий спір саме з ОСОБА_1 щодо оспорення права власності ОСОБА_2 на вказане майно.

Окрім того, оспорює відповідач і визначену позивачем вартість належної їй частки у спірній квартирі, вважає ї значно заниженою, оскільки відповідно до проведеної нею експертної оцінки вартість 1/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , становить 279763,27 грн.

Відповідач та її представник вважають, що припинення права власності відповідача на належну їй частку квартири завдасть істотної шкоди її інтересам.

24 червня 2021 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача не погоджується з зазначеною у відзиві вартістю спірного майна, оскільки відповідно до проведених самою ж відповідачкою експертних досліджень одного і того ж об`єкту нерухомості з різницею у півтора роки, різниця ринкової вартості частки спірної квартири зросла на 133 060,65 грн, що є неприпустимим та не відповідає дійсності. Натомість позивачем, з метою уникнення спірних питань щодо визначення вартості майна, проведено судову будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу та отримано відповідний висновок, що відповідає нормам ЦПК.

Також представник позивача зазначає, що відповідач не спростовує того факту, що позивачем чинилися спроби владнати даний конфлікт, однак запропонованої суми компенсації вартості належної відповідачу частки квартири, на думку відповідача, було замало

30 червня 2021 року відповідачем ОСОБА_2 та її представником ОСОБА_3 подано заперечення на відповідь на відзив, в яких викладено заперечення щодо наведених у відповіді на відзив обставин та доводів.

Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 23 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 09 червня 2022 року задоволено клопотання представник відповідача та призначено у справі будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої постановлено питання щодо визначення ринкової вартості квартири АДРЕСА_3 та її 1/8 частки, належної на праві власності ОСОБА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року ухвалу Дніпровського районного суд міста Києва від 09 червня 2022 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

03 квітня 2023 року представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Мелеховою О.С. подано клопотання про відкладення судового засідання.

04 квітня 2023 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Донченко К.Ю. подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити.

Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до таких висновків.

Позивач ОСОБА_1 є власником 7/8 частки квартири загальною площею 80,95 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на підставі:

- частини квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною у м. Києві державною адміністрацією 08 жовтня 2004 року, згідно розпорядження № 62-1127 від 08 жовтня 2004 року;

- 1/4 частини квартири, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 40, виданого 22 січня 2021 року, видавник: приватний нотаріус Київського міського

нотаріального округу Хиля О.В., про що зроблено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 40225233, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56267109 від 22 січня 2021 року, що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 242177563;

1/4 частини квартири на підставі договору дарування 1/4 частки квартири, серія та номер: 1800, виданого 15 листопада 2020 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова О.О., про що зроблено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 39211945, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 55170505 від 16 листопада 2020 року, що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 242177563;

1/8 частини квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 2697, виданого 15 жовтня 2020 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Герасименко Н.М., про що зроблено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 38667869 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54584931 від 15 жовтня 2020 року, що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 242177563.

Згідно з Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 242177563, 1/8 частини квартири загальною площею 80,95 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , володіє ОСОБА_2 , на підставі рішення суду серія та номер 755/936/20, виданого 14 липня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва, про що зроблено запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 39211487 від 19 жовтня 2020 року.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у цивільній справі № 755/936/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, позовні вимоги задоволено, визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/8 частину квартири загальною площею 80,95 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку експерта № 675/03/2021 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи та оціночної-будівельної експертизи від 09 березня 2021 року, поділ житлової квартири АДРЕСА_3 в частках 1/8 та 7/8 або виділ 1/8 ідеальної частки в зазначеній квартирі, не вбачається можливим, оскільки виходячи із умов поділу на дві окремі квартири для ізольованого користування та заселення однією сім`єю, як передбачено п. 6 постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року (із змінами), при зазначеному варіанті не виконуються вимоги пунктів 5.19 (таблиця 1), 5.19. 5.20, 5.21, 5.22, 10.2 ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», 14.9.3 ДБН 5.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

Дійсна (ринкова) вартість квартири АДРЕСА_3 станом на дату проведення дослідження, з урахуванням технічного стану квартири становить: 1398 000грн.

На підтвердження належності ОСОБА_2 іншого нерухомого майна позивачем ОСОБА_4 подано такі докази:

Згідно Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 242724087, ОСОБА_5 є власником часток квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно з Інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 242724087, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер :03:001:0252 загальною площею 0,0508, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до Договору № 1/7 на придбання квартири АДРЕСА_6 від 07 грудня 2006 року, Додаткової угоди № 1 Договору № 1/7 на придбання квартири АДРЕСА_6 від 07 грудня 2006 року від 14.04.2008 року, Договору про відступлення права вимоги від 14 липня 2015 року та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27 червня 2019 року, ОСОБА_2 успадкувала від ОСОБА_6 права на квартиру АДРЕСА_6 за Договором № 1/7 на придбання квартири, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «КИЕВІНВЕСТБУД» та ОСОБА_7 .

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

У відповідності до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16751/18 (провадження № 61-10039св21) зроблено висновок, що: «аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. […] Правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи».

Проаналізувавши матеріали справи та вищенаведені норми закону, суд приходить до таких висновків.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що спільне володіння з відповідачем спірною квартирою є неможливим, через неприязні стосунки, що склалися між ними, внаслідок чого не вдається врегулювати дане питання мирним шляхом. Виділ належної відповідачу 1/8 частки даної квартири є технічно неможливим, на підтвердження чого суду надано відповідний експертний висновок. Крім того, позивач зазначає, що відповідач зареєстрована за іншою адресою, де фактично і проживає, у спірній квартирі ніколи не проживала, має у власності інше житло, а тому припинення її права власності на частку у спірній квартирі, не завдасть відповідачу жодної майнової шкоди.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 внесено на депозитний рахунок суду 174750,00 грн вартості 1/8 частки квартири АДРЕСА_3 , відповідно до висновку експерта № 675/03/2021 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи та оціночної-будівельної експертизи від 09 березня 2021 року (свідоцтво № 1623 від 22 березня 2013 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України).

Заперечуючи з приводу заявлених позовних вимог, відповідач ОСОБА_2 , зазначала, що вона не мала наміру вселятися у спірну квартиру та жодним чином не порушувала права позивача щодо розпорядження належним їй майном. Відповідач також зазначала, що намагалася врегулювати спірну ситуацію у позасудовий спосіб, однак між сторонами не узгоджено мирного варіанту вирішення даного спору. Також відповідач надала суду висновок щодо визначення вартості належної їй 1/8 частки квартири, та вважає, що позивачем така вартість є заниженою.

Тобто, фактично між сторонами виник спір лише з приводу неузгодження вартості 1/8 частки квартири АДРЕСА_3 .

Суд не вбачає наявності обставин, які б свідчили про те, що припинення права власності відповідача на належну їй частку у майні завдасть ОСОБА_2 істотної шкоди, оскільки судом встановлено та відповідачем не спростовано наявність у її володінні іншого нерухомого майна, зокрема житла. Також не спростовано відповідачем і того факту, що вона не проживає у спірній квартирі, на відміну від позивача, та ніколи нею не користувалася.

Щодо визначення вартості 1/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , суд бере за основу дані експертного висновку, наданого позивачем, оскільки відповідачем своєчасно не подану у встановленому законом порядку відповідних доказів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1750,00 грн.

Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заявлених позивачем витрат в розмірі 6500,00 грн, витрачених нею на проведення експертизи, оскільки вказана експертиза проводилася в межах розгляду іншої справи і поданий позивачем як доказ на підтвердження заявлених позовних вимог.

Керуючись статтями 321, 355, 356 ЦК України, статтями 2, 10, 76, 77-81, 89, 141, 265, 289, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права особи на частку у спільному майні, -задовольнити частково.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 1/8 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй на підставі рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 14 липня 2020 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/8 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 174750,00 грн (сто сімдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят гривень 00 коп), внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок Державної казначейської служби України в м.Києві, згідно квитанції № 0.0..1 від 01 квітня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1754,00 грн (одна тисяча сімсот п`ятдесят гривень 00 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне рішення суду виготовлено 04 квітня 2023 року.

Відомості про учасників процесу:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_7 .

Суддя: