ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6403/23 Справа № 216/1116/17 Суддя у 1-й інстанції - БУТЕНКО М. В. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
УХВАЛА

05 липня 2023 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мірути О.А.

суддів Тимченко О.О., Хейло Я.В.

секретар судового засідання-Тимофєєва О.В.

сторони справи :

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД КР»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_1 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ШЛЯХБУД КР» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул та моральної шкоди, (суддя Бутенко М.В) у приміщенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 01 лютого 2022 року,-

ВСТАНОВИВ :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ШЛЯХБУД КР» (надалі - ТОВ «ШЛЯХБУД КР») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул та моральної шкоди, який неодноразово уточнювала.

Позовна заява, з урахуванням уточнень та неї, мотивована тим, що позивачка ОСОБА_1 працювала начальником бюро з організації праці та заробітної плати цеху загальноцехової дільниці залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПАТ «ІнГЗК» ТОВ «ШЛЯХБУД КР» з 16.01.2015 року.

Наказом Про звільнення ОСОБА_1 №36-к від 13.02.2017 року вона була звільнена, у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки 21.11.2016 року їй було повідомлено, що адміністрацією ТОВ «ШЛЯХБУД КР» 18.11.2016 року було видано наказ №122 Про скорочення штату та чисельності працівників щодо виведення з 23.01.2017 року з штатного розпису загальноцехового персоналу залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПАТ «ІнГЗК» посад енергетика цеху, провідного бухгалтера та начальника бюро з організації праці та заробітної плати, тобто щодо скорочення чисельності персоналу цеху на 3 штатні одиниці. При цьому, у вищевказаному наказі не йшла мова про необхідність скорочення та вивільнення саме ОСОБА_1 , про ознайомлення її за два місяці про наступне скорочення тощо, а йшла мова виключно про зміну організаційної структури Товариства. Водночас, повідомленням №1121/2 від 21.11.2016 року, без будь-якої правової підстави (оскільки відповідний наказ відносно саме її скорочення та наступного вивільнення на підприємстві не видавався), відповідачем в межах цеху, а не підприємства, було запропоновано переведення на професію, а не на посаду, комірника залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПАТ «ІнГЗК» ТОВ «ШЛЯХБУД КР», а інші посади взагалі не пропонували. При цьому, наголошує на тому, що, після попередження її про звільнення, адміністрація ТОВ «ШЛЯХБУД КР» приймала на різні посади нових працівників, однак їй ці посади не було запропоновано. Зокрема, після повідомлення про скорочення, адміністрацією прийнято рішення про внесення змін до штатного розкладу цеху та з 03.01.2017 року введено посаду бухгалтера, яку позивачка за своєю економічною освітою могла б обійняти, але їй не тільки не було запропоновано зайняту новостворену вакантну посаду, а навпаки, на неї 04.01.2017 року було прийнято сторонню особу - ОСОБА_2 .

Також, зазначає, що жодної інформації про повідомлення первинної профспілкової організації про майбутні зміні в штатному розписі підприємства та подальше вивільнення працівників в наказі №122 від 18.11.2016 року не міститься, як і не міститься в наказі №36-к від 13.02.2017 року, що свідчить про порушення роботодавцем трудового законодавства та недотримання ним процедури звільнення працівників за скороченням штату. При цьому, станом на 13.02.2017 року, розгляд будь-яких подань профспілкою, членом якої є позивачка, на звільнення її в порядку ч. 1 ст. 40 КЗпП України, за її участю не проводився і на жодне засідання профспілкового комітету її для участі запрошено не було.

Крім того, наголошує на тому, що відповідачем була скорочена посада начальника бюро з організації праці, в той час як посада інженера з організації праці залишилася. Проте, не зважаючи на те, що вона має більш високу кваліфікацію, й переважне право на залишення на роботі, через те, що вона є єдиною працюючою особою в сім`ї й на її утриманні перебувають непрацездатна мати та дитина-студент, яка навчається на денній формі навчання на платній основі та не має джерел доходів, переведення на однорідну професію чи посаду їй відповідачем не було запропоноване. При цьому, ОСОБА_3 , яка займала посаду інженера з організації праці, не мала вищої освіти за відповідною спеціальністю, закінчила технікум з іншої спеціальності, у зв`язку з чим її освіта в цілому не відповідала вимогам, вказаним в Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників.

Неправомірне звільнення з роботи призвело до моральних страждань позивачки, переживань, емоційного перевантаження, оскільки вона була позбавлена права працювати та заробляти собі кошти для своєї життєдіяльності, для утримання непрацездатної матері та сина, який навчається на денній формі навчання та не має можливості отримувати відповідні доходи. Вона була змушена витрачати додатковий час для пошуку нової роботи, не могла в повному обсязі реалізовувати свої професійні знання, в неї погіршилися відносини з іншими працівниками, вона мала докладати додаткових зусиль для організації життя.

Посилаючись на викладене, просила суд: визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «ШЛЯХБУД КР» Про звільнення ОСОБА_1 №36-к від 13.02.2017 року та поновити її на посаді начальника бюро з організації праці та заробітної плати цеху загально-цехової дільниці залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПАТ «ІнГЗК» ТОВ «ШЛЯХБУД КР»; стягнути з відповідача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, виходячи з середньоденної заробітної плати 315,62 грн. (за період з 14.02.2017 року до 25.01.2022 року, що складає 396 103,10 гривень); стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану незаконним звільненням в розмірі 50000,00 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне з`ясування обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачці була запропонована лише одна посада, яка згодом теж підлягала скороченню, тоді як на ТОВ «ШЛЯХБУД КР» були вільні посади, на які призначалися робітники, однак ці посади позивачці взагалі не було запропоновано. Зокрема, 03 січня 2017 року на ТОВ «ШЛЯХБУД КР» було прийнято на роботу бухгалтера ОСОБА_2 та обліковця ОСОБА_4 , й за своєю освітою та кваліфікацією позивачка могла б обіймати ці посади, однак їй не було повідомлено про наявність вільних посад та не запропоновано переведення на ці посади. Також, 11 листопада 2016 року на посаду провідного бухгалтера була прийнята ОСОБА_5 , яка оформила відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по ІНФОРМАЦІЯ_1 , що свідчить про наявність вільної посади.

Також, позивачка не погоджується із посиланням суду на Акт перевірки Держпраці, оскільки перевірка дотримання ТОВ «ШЛЯХБУД КР» трудового законодавства відбувалася в проміжок часу з 11.01.2017 року по 18.01.2017 року, тобто до звільнення позивачки (13.02.2017 року), з огляду на що в ході перевірки об`єктивно не могло б бути встановлено жодних порушень при звільненні позивачки.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що позивачку не було повідомлено про розгляд профспілкою питання про можливість її скорочення, тобто вона була позбавлена можливості висловити свої доводи та міркування з приводу скорочення, в тому числі й з приводу наявних вільних посад.

Вважає, що її звільнення з посади є незаконним, що є підставою для поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ТОВ «ШЛЯХБУД КР» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши думку Позивача, та представника Відповідача, які, кожен окремо щодо вирішення питання про зупинення провадження по справі для з`ясування у профспілкового органу його згоди/або не згоди на звільнення Позивача, покладались на розсуд суду, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зупинення провадження у справі виходячи з наступного.

Відповідно до ч.9 ст.43 КЗпП України, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті.

Як вбачається з матеріалів справи, що 16 січня 2015 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до ТОВ «ШЛЯХБУД КР» на посаду начальника бюро з організації праці та заробітної плати залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПАТ «ІнГЗК».

Наказом ТОВ «ШЛЯХБУД КР» № 122 від 18 листопада 2016 року «Про скорочення штату та чисельності працівників» у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці вирішено вивести 23 січня 2017 року зі штатного розпису загальноцехового персоналу залізничного цеху з обслуговування об`єктів ПАТ «ІнГЗК» посади енергетика цеху, провідного бухгалтера та начальника бюро з організації праці та заробітної плати цеху.

21 листопада 2016 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про наступне звільнення у зв`язку із скороченням штату та чисельності працівників та одночасно запропонував їй посаду комірника залізничного цеху з обслуговування об`єктів, від якої вона відмовилась.

Профспілковий комітет Первинної організації ПГМУ ТОВ «ШЛЯХБУД КР», розглянувши подання відповідача, надав згоду на розірвання трудового договору з позивачем, про що свідчить постанова профкому № 3 від 13 лютого 2017 року.

Наказом ТОВ «ШЛЯХБУД КР» № 19 від 13 лютого 2017 року за неякісну підготовку документів на засідання балансової комісії і несумлінне виконання посадових обов`язків позивачу оголошено догану, позбавлено виробничої премії за січень 2017 року.

Наказом ТОВ «ШЛЯХБУД КР» № 36-к від 13 лютого 2017 року позивача звільнено з посади начальника бюро з організації праці та заробітної плати цеху на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Розглядаючи подання ТОВ «ШЛЯХБУД КР» про надання згоди на звільнення з посади начальника бюро з організації праці та заробітної плати цеху ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, Профспілковий комітет Первинної організації ПГМУ ТОВ «ШЛЯХБУД КР» за результатами розгляду надав свою згоду на її звільнення.

Проте, доказів, що подання було розглянуто в присутності позивача чи за наявності письмової заяви від неї про розгляд подання без її участі матеріали справи не містять.

Таким чином, згода профспілкового органу на звільнення позивача, яка була надана на цьому засіданні, є такою, що не має юридичного значення, оскільки подання відповідача про надання цієї згоди розглянуто з порушенням встановленого статтею 43 КЗпП України порядку його розгляду.

Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2019 року у справі №336/5828/16 (провадження №61-30894сво18) викладено правовий висновок, що «як при звільненні члена профспілкової організації без отримання попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (стаття 43 КЗпП України), так і при звільненні члена виборного профспілкового органу без отримання попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї профспілки (стаття 252 КЗпП) суд має зупинити провадження по справі та запитати відповідний орган щодо згоди на звільнення. Відсутність такого рішення на час звільнення працівника сама по собі не є безумовною підставою для його поновлення на роботі, оскільки така згода або незгода на звільнення може бути витребувана судом при вирішенні трудового спору».

Відповідно до п.10 статті 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом.

Оскільки Позивач був звільнений з роботи за згодою профспілкового органу яка не має юридичного значення, оскільки подання відповідача про надання цієї згоди розглянуто з порушенням встановленого статтею 43 КЗпП України порядку його розгляду, колегія суддів приходить до висновку, що провадження у справі слід зупинити з метою запитання згоди цієї профспілки на звільнення Позивача.

Керуючись ч.9 ст. 43 КЗпП, ст.381 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Зобов`язати Первинну організацію ПГМУ ТОВ «ШЛЯХБУД КР» (50000 м.Кривий Ріг, вул.. Свято-Миколаївська,55) розглянути питання про надання згоди або відмови у наданні згоди на звільнення з посади начальника бюро з організації праці та заробітної плати цеху ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Надати строк на виконання ухвали суду протягом одного місяця з дня отримання копії ухвали.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ШЛЯХБУД КР» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за вимушений прогул та моральної шкоди, зупинити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в частині зупинення провадження у справі в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 05 липня 2023 року.

Головуючий:

Судді: