РІШЕННЯ

Іменем України

06.04.2023 року

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

з участю: секретаря Лозинського Т-Р.А.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про розірвання договору довічного утримання, -

встановив:

позивач звернувся до відповідача з позовом, про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.06.2020 року між ним та відповідачкою було укладено договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пастернаком М.М. Згідно вказаного договору відповідачка взяла на себе зобов`язання довічно утримувати його та забезпечувати доглядом. Грошова оцінка видів матеріального забезпечення на місяць визначена в розмірі 3000 гривень, яка передається готівкою або безготівковим перерахунком на рахунок щомісячно до 20 числа кожного місяця та яка в майбутньому підлягає індексації. Натомість він передав відповідачці у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 35,0 кв.м., в тому числі житловою 2.7 кв.м. Однак відповідачка не виконує взяті на себе зобов`язання, не звертає увагу на його потреби і стан здоров`я, не забезпечує харчуванням та медикаментами, необхідною допомогою та взагалі відмовляється доглядати його. З часом відповідачка перестала приходити до нього, стала вселяти у квартиру незнайомих чоловіків, які знущались на ним. Заволоділа його особистими документами, а саме паспортом, ідентифікаційним кодом, пенсійним посвідченням, заволоділа пенсією, яку витрачає на свої потреби. Розірвати договір довічного утримання в добровільному порядку відповідачка відмовляється, а також відмовляється добровільно повернути особисті документи, якими заволоділа. Просить позов задоволити.

28.11.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вказує, що оспорюваний договір був укладений сторонами за власною волею, без впливу сторонніх осіб. Очевидною для відповідача підставою для звернення із цим позовом, є не власна воля позивача, а вплив третіх осіб. Також, для відповідача є очевидним, що вказані треті особи, будуть заявлені свідками, які нібито можуть підтвердити якісь доводи. З дня укладення договору довічного утримання, позивач систематично та регулярно забезпечувала позивача продуктами харчування які придбавались за кошти відповідача. Оскільки позивач проживав у квартирі сам, то відповідач маже щоденно навідувала його за місце проживання у кв. АДРЕСА_1 . Також найняті відповідачем доглядальники організовували забезпечення позивача продуктами харчування та готували йому їжу вдома. До позовної заяви додаються докази виконання відповідачем цього обов`язку, зокрема: фото, відео, переписка, фотокопії чеків, записи. Відповідач з моменту укладення договору і до часу вчинення сторонніми особами перешкод у виконанні договору також у повній мірі, за необхідності забезпечувала позивача усіма необхідними медикаментами, забезпечувала надання медичної допомоги як в поліклініці так і за місцем проживання.

Догляд за позивачем здійснювався відповідачем та її чоловіком, майже щоденно. Крім того по мірі необхідності за позивачем здійснювався догляд шляхом найму доглядальниць. Контроль за виконанням доглядальниками умов оспорюваного договору, здійснювався постійно та систематично. Відповідач самостійно оплачувала послуги таких доглядальниць, постійно з ними спілкувалась як при відвідуванні позивача так і обміну повідомленнями у месенджерах. Щодо фактичних підстав подання позову вказує, що в період з 7 до 11 вересня 2022 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , проникли у квартиру АДРЕСА_1 . Зазначена квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , та у відповідності до згаданого договору є місцем постійного проживання ОСОБА_3 . ОСОБА_7 проживала декілька днів у цій же квартирі що і позивач протягом певного періоду часу. Коли ОСОБА_8 прийшла в чергове відвідати позивача за місце проживання, то виявила що не може відкрити замок до квартири. У зв`язку з цим викликала працівників поліції. Будь-яких повідомлень, дзвінків від позивача чи його сестри ОСОБА_7 , в цей час щодо місця перебування позивача не поступало. По приїзду поліції, ОСОБА_9 звернулась із письмовою заявою про зникнення ОСОБА_3 . На даний час ОСОБА_10 не проживає у кв. АДРЕСА_1 , оскільки виїхав з квартири в невідомому напрямку, у супроводі ОСОБА_11 .

Вказані вище особи, позбавивши ОСОБА_3 волі, використали його безпорадний стан, позбавили його неналажного догляду, лікування, медичної допомоги, адже усі ліки які він приймав та якими його забезпечувала відповідач, зашились у квартирі. Таким чином, відповідач позбавлена можливості виконувати цивільні обов`язки які покладені на неї договором. Будь-які твердження про небажання виконувати умови договору чи невиконання таких, є надуманими та безпідставними.

Одного з піклувальників, зокрема ОСОБА_12 , у вказаний період часу, ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , погрозами застосування насильства вигнали з квартири, в яку потрапили обманним шляхом.

Приблизно на початку жовтня 2022 року, відповідач повторно телефонувала до ОСОБА_11 та писала їй повідомлення про те, що ОСОБА_10 повинен повернутись додому. Наступного дня ОСОБА_10 , у супроводі ОСОБА_11 та ОСОБА_13 повернувся до квартири АДРЕСА_1 . У цій же квартири за згодою ОСОБА_14 залишилась ОСОБА_15 .

За декілька днів, коли ОСОБА_8 попросила позивача проїхати разом з нею для медичного обстеження, то останній погодився. Однак, ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , який приїхав на виклик останньої, фізично чинили перешкоди у наданні медичної допомоги та спровокували конфлікт, внаслідок чого у ОСОБА_3 почався приступ агресії, та його сестра з ОСОБА_17 провели його до квартири.

Наступного дня, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 під приводом прогулянки з позивачем пішли у невідомому напрямку, та з того часу точне місце проживання ОСОБА_3 невідоме. Фактичне місце проживання позивача, яке зазначене у позовній заяві, не відповідає дійсності. Відповідачем постійно надавались грошові кошти на виконання умов, договору, сплачувались комунальні послуги (водопостачання та водовідведення, газопостачання, утримання будинку, телефонний зв`язок ). Також проводився поточний ремонт обладнання у квартирі. Усе це підтверджується квитанціями які долучені до відзиву. Просить відмовити у задоволенні позову.

28.11.2022 року позивачем подано заяву про уточнення (зміну) підстав позову. Так, правова позиція позивача полягає в наступному. 30 червня 2020 року між ним та відповідачем укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пастернаком М.М. за реєстровим №1042. В пункті 7 Договору довічного утримання сторони визначили надання довічного утримання у конкретному вигляді, а саме: забезпечення відчужувана житлом шляхом довічного проживання в цілій відчужуваній квартирі без помешкання; забезпечення відчужувача щотижня належним доглядом, у тому числі: відвідування особисто набувачем або її чоловіком 2-3 рази на тиждень; за взаємною згодою пошук та найм доглядальниці - за потребою; надання у разі потреби медичної допомоги відчужувану шляхом придбання необхідних ліків та залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення відчужувача всіма необхідними предметами домашнього вжитку, літературою. В пункті 8 Договору довічного утримання сторони визначили, що грошова оцінка зазначених у цьому договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається у розмірі 3 000 грн., щомісячно, яка передається готівкою або безготівковим перерахунком на рахунок щомісячно набувачем відчужувану до 20 числа кожного місяця починаючи з липня 2020 року та яка в майбутньому підлягає індексації у порядку встановленому відповідно до ст. 751 Цивільного кодексу України.

Відповідач не виконує свого обов`язку з забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання в цілій відчужуваній квартирі без конкретного визначення частини помешкання, оскільки після укладення Договору довічного утримання, почала вселяти до квартири, в якій мешкає позивач «квартирантів», що обмежило право позивача в користуванні цілою квартирою.

Також, відповідач не отримувала у позивача згоди на пошук та найм доглядальниці. Протягом останнього часу в позивача була відсутня будь-яка доглядальниця, а самого позивача поміщено до госпісу. Відповідач не цікавилася станом здоров`я позивача та не надавала йому належної медичної допомоги, не придбавала ліків. Відповідач також, не забезпечувала після укладення договору довічного утримання позивачу щотижня належним доглядом, не придбавала для нього продукти харчування та речі, не готувала їжі та не здійснювала прибирання житла, не здійснювала прання одягу, не супроводжувала його на прогулянках та при відвідуванні медичних закладів. Відповідач також, не відвідувала позивача 2-3 рази в тиждень. Відповідач не забезпечувала позивача предметами домашнього вжитку, літературою тощо. Відповідач не передавала позивачу готівкою або на розрахунковий рахунок суми визначеної в пункті 8 Договору довічного утримання (3000 грн.), щомісячно, не пізніше 20 числа кожного місяця. Також, відповідач не виконала свого обов`язку про сплату відповідних сум з врахуванням індексу інфляції. Також, після укладення Договору довічного утримання відповідач заволоділа особистими документами позивача та його банківською карткою. З липня 2020 року по вересень 2022 року з банківської картки відповідачкою було витрачено 210 190,32 гри. При цьому, грошові кошти витрачалися в Україні та за кордоном. За фактом заволодіння грошовими коштами та документами, позивач звернувся до поліції, Так, за зверненням позивача відносно виготовлення на його ім`я банківської картки та зняття ОСОБА_4 грошових коштів відкрито кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за №0001675 від 21.10.2022 року за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України. Вказане підтверджується листом Львівського районного управління поліції №1 від 28 жовтня 2022 року №Аз-177/37-22. Догляд за ним до 12 жовтня 2021 року фактично здійснював не відповідач, а держава, в особі Львівського міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг). Наведені вище обставини свідчать про невиконання умов договору довічного утримання, що є підставою для його розірвання.

06.12.2022 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Звертає увагу, що після укладення Договору довічного утримання відповідач заволоділа особистими документами позивача та його банківською карткою. Наведені вище обставини свідчать про невиконання умов договору довічного утримання, що є підставою для його розірвання. Додані до відзиву докази, жодним чином не спростовують факту неналежного виконання умов відповідачем Договору довічного утримання. Так, доданий до відзиву розрахунок витрат за договором не містить відомостей про витрати позивача, які передбачені договором. Оплата комунальних послуг, це виконання обов`язку власника житла, яким є відповідач. Зазначені в розрахунку додаткові витрати (сигналізація, замки і т.п.), також не стосуються виконання обов`язків за договором довічного утримання. Окрім того, такі витрати не підтвердженні належними доказами, оскільки форма товарних чеків не відповідає, встановленій законом, наданні відповідачем банківські виписки не містять відомостей про виконання умов договору Відповідачем. Виписки з банківських рахунків також не підтверджують понесення Відповідачем витрат за Договором довічного утримання. Жодного доказового значення у справі також не мають документи складенні після подання позовної заяви, та до укладення договору довічного утримання. Додані відповідачем знімки з екрану, та роздруківки її вмісту не є належними та допустимими доказами у даній справ, оскільки їх достовірність неможна перевірити. Позивач ставить під сумнів подані Відповідачем роздруківки з екрана телефона. Крім цього, позивач заперечує проти заявленого розміру витрат на правову допомогу, оскільки вони не підтвердженні належними доказами.

20.12.2022 року на адресу суду поступив відзив на заяву про зміну підстав та предмету позову заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права. Ознайомившись із позовною заявою та матеріалами справи, вважають що позов не підлягає до задоволення, усі доводи викладені у ньому не підтверджені належними письмовими доказами. Позивачу завжди забезпечувалось право довічного проживання у кв. АДРЕСА_1 . Позивач завжди проживав у вказаній квартирі. Виключення становить лише період, з 12 вересня 2022 року. Відповідач, не викрадала чи в інший спосіб не привласнювала, жодних особистих документів Позивача. Усі документи знаходяться у кв. АДРЕСА_1 . Надані позивачем виписки з банківського рахунку, не свідчать про витрачання коштів відповідачем, і не підтверджують заявлену суму. При відвідуванні медичних закладів позивач завжди перебував у супроводі ОСОБА_4 чи доглядальника.

Про існування договору позивача з Львівським міським територіальним центром соціального обслуговування (падання соціальних послуг) відповідачеві відомо не було. Як свідчать документи долучені представником, на день укладення договору довічного утримання, договір про надання соціальних послуг, вже був укладений. Як тільки відповідачеві стало відомо про наявність такого договору, вона зверталась до позивача з приводу його розірвання. Однак, отримувала відмову. Крім того, відповідачем з часу укладення договору, серед іншого було придбано: телевізор, електробритва, електричний обігрівач, тюнер для телевізора, засоби для пересування особи з обмеженими можливостями. Усі вказані речі знаходяться у кв. АДРЕСА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву в повному обсязі, просив позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову через безпідставність такого

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку.

Статтею 744 ЦК України, якою визначено поняття договору довічного утримання (догляду), зазначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

У договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина 1 статті 749 ЦК України).

Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності, згідно з частиною 2 статті 749 ЦК.

Статтею 746 ЦК України встановлено , що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечити відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Віповідно до частини першої статті 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (лікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

Статтею 751 ЦК України передбачено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.

З матеріалів справи вбачається, що 30.06.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір довічного утримання , який зареєстровано в реєстрі під номером 1042 та посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пастернаком М.М. Згідно договору ОСОБА_3 передає у власність ОСОБА_4 належну йому на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_1 , а ОСОБА_4 зазначену квартиру приймає та зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. Зазначена квартира не є спільною сумісною власністю.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №603.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідачки із заявою про досудове врегулювання спору, просив розірвати договір укладений 30.06.2020 року довічного утримання, який посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пастернаком М.М. та повернути документи, зокрема паспорт, ідентифікаційний код, пенсійне посвідчення.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_18 , яка пояснила, що позивач є її сусідом. Під час карантину в 2019 році до нього навідувалась працівниця соціальної служби. В 2020 році вітала його з днем народження. Після цього в квартиру не заходила, лише минулого року коли ОСОБА_3 почав кликати на допомогу. Відповідачка вперше прийшла до нього 15 березня 2020 року, після чого у нього зникли документи на квартиру та паспорт. В 2021 році до ОСОБА_3 приходила сестра, а також чоловік відповідачки. Паспорт потім з`явився, за яких обставин вона не знає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що в 2020 році їй дзвонила ОСОБА_4 і повідомила, що ОСОБА_3 пограбували. Пройшовши до нього вони виявили, що грошей та документів на квартиру не було. Потім прийшов чоловік відповідачки і наполягав, що ОСОБА_3 підписав договір про те, що за ним буде доглядати відповідачка. Приїхавши у Львів у 2021 році побачила, що до позивача приходили жінки, які йому помагали по господарству та працівниця соціальної служби, а ОСОБА_19 не приходила, сказавши, що не має часу, бо у неї власні справи. Відповідачка являється ОСОБА_3 похресницею та троюрідною сестрою. Свідок зазначила, що в 2021 році вона приїжджала до Львова у липні місяці на два тижні, ОСОБА_14 жодного разу не було. Потім вона приїхала у серпні 2022 року разом з свою дочкою та внуками. Ключів від квартири, паспорта та документів на квартиру у позивача не було. Зараз позивач у квартирі по АДРЕСА_2 не проживає, а живе у брата з 11 жовтня 2022 року за адресою: АДРЕСА_3 .

08.09.2022 року громадянка ОСОБА_5 зверталась до ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області із заявою повідомленням, щоб прийняти міри до ОСОБА_4 , яка забрала документи рідного брата заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Документи, які забрали: паспорт громадянина України, пенсійне посвідчення, ідентифікаційний код.

Як вбачається з шкали оцінки можливостей виконання елементарних та складних дій,яка сформована Львівським міським теритоіральним центром соціального обслуговування 9надання соціальних послуг) ОСОБА_3 приймає їжу самостійно або за допомогою ТЗР, але не може приготуватися до прийому їжі (покласти їжу в тарілку чи налити рідину в стакан), потребує нагляду чи незначної сторонньої допомоги при прийомі ванни чи душу, особистий туалет здійснюється самостійно з труднощами, з труднощами вдягається і взувається самостійно або із застосуванням ТЗР, може пересуватися зі сторонньою допомогою в межах 500 метрів., може ходити по помешканню без сторонньої допомоги,може говорити по телефону, якщо хтось набере необхідний номер телефону, робить покупки за умови сторонньої допомоги або супроводу, не може вести домашнє господарство.

Згідно медичної карти стаціонарного хворого №201, ОСОБА_3 24.06.2022 року був госпіталізований, діагноз при госпіталізації рак сечового міхура. 24.06.2022 року ОСОБА_3 підписав інформовану добровільну згоду на проведення діагностики, лікування та на проведення операції та знеболення.

За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно п.15 договору довічного утримання від 30.06.2020 року договір може бути розірвано за згодою сторін або за рішенням суду згідно ст. 755 Цивільного кодексу України. У разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане і має право вимагати його повернення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже наявність факту порушення зобов`язання є підставою позову, який повинен довести позивач у справі.

Як роз`яснив Верховний Суд у своїй постанові від 19 червня 2019 року по справі № 759/501/17, тлумачення п. 1 ч. 1 ст.755 ЦК свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В свою чергу, на підтвердження доводів стороною відповідача про те, що ОСОБА_4 систематично та регулярно забезпечувала позивача продуктами харчування, які придбавались її коштами, в матеріалах справи містяться фотокопії чеків.

Крім цього, в матеріалах справи міститься численна кількість квитанцій, якими підтверджується той факт, що ОСОБА_4 здійснювала оплату за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно виписки №201 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_3 від 18.07.2022 року, у останнього було виявлено онкологічне захворювання, а саме рак сечового міхура. Витрати відповідачки для придбання медикаментів та оплату медичних послуг підтверджується наявними в справі чеками та квитанціями.

Крім цього, догляд за позивачем здійснювався шляхом найму доглядальниць, що підтверджується наявними у справі копіями переписок у месенджерах.

Вище викладені обставини підтверджені в ході розгляду справи показами свідків. Так, свідок ОСОБА_20 повідомила, що з позивачем познайомилась в 2021 році, приходила до нього за проханням ОСОБА_4 , щоб йому допомагати. Приходила кілька разів на тиждень, варила їсти, прибирала, ходила з ним гуляти. Припинила відвідувати його через те, що знайшла роботу біля свого дому. Працівник з служби соціального захисту приходив до ОСОБА_3 , однак вона з ним не пересікалась.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні повідомила, що по АДРЕСА_2 проживає з народження, з позивачем знайома також дуже давно. З ОСОБА_4 познайомилась приблизно два роки тому. Бачила, що до ОСОБА_3 приходила доглядальниця, вона виводила його на вулицю, а також до нього приходили сусіди, зокрема сусідка з першої квартири.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 зазначив, що приходив у квартиру по АДРЕСА_2 для того, щоб поміняти лічильнику на воду, поміняти крани та здійснити іншу роботу. В тій квартирі проживав старший, привітний чоловік. Матеріали для роботи куплялись ним, кошти давала ОСОБА_4 , за роботу також вона йому платила.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні повідомила про те, що ОСОБА_3 являється їй двоюрідним братом, знайома з усією родиною. Він проживає за адресою АДРЕСА_1 . Вказує, що їй відомо про те, що ОСОБА_4 уклала договір про догляд за ОСОБА_3 . Крім відповідачки до ОСОБА_3 приходили і інші люди, зокрема соціальні працівники. Протягом 2020 2022 року поведінка ОСОБА_3 дещо змінювалась, він міг не впізнавати її дітей. ОСОБА_3 жодного разу не скаржився, що він голодний. Також позивача деякий час доглядав ОСОБА_24 , але не довго. Але одного разу прийшла рідна сестра позивача ОСОБА_25 та сусідка ОСОБА_26 , які сказали йому піти з квартири. У 2022 році ОСОБА_3 був у хоспісі, в нього погіршився стан здоров`я.

Свідок ОСОБА_27 пояснив, що ОСОБА_3 до моменту укладення договору регулярно приїжджав до них додому. Він часто його навідував, привозив ОСОБА_28 до нього. Знає, що укладався договір для того, щоб допомогти ОСОБА_3 так як погіршився стан його здоров`я, на що погодилась його рідна сестра. Також позивача доглядав вітчим. Крім цього у нього було багато доглядальниць, їх розшукувала ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_24 повідомив, що позивача знає давно, він являється його родичем, часто його відвідував. Інколи купляв позивачу їжу чи інші речі, кошти за які потім повертала ОСОБА_4 . В період коли доглядав за позивачем, то часто готував йому їсти. У його присутності жодного разу бригада медиків не приїжджала, хоча про такі випадки йому відомо зі слів ОСОБА_4 . Час від часу вони з ним виходили гуляти на вулицю. Інколи в ОСОБА_3 ставалися напади агресії. Пансіонат « ІНФОРМАЦІЯ_3 » розглядався як крайній захід для поміщення ОСОБА_3 , у випадку якщо він не зможе зжитися з жодним із своїх доглядальників, однак рішення про поміщення позивача туди ніхто не приймав. Згодом шукали доглядальниць за допомогою сайту «Прихисток». Доглядальниці не сплачували ОСОБА_4 кошти за проживання в квартирі по АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_29 повідомила, що ОСОБА_30 знає більше двадцяти років, вона є дуже відповідальною особою. ЗаСлюсар ОСОБА_31 здійснювала належний догляд, в квартирі було чисто, відповідачка приносила йому їжу. У кінці вересня 2020 року вона приїжджала у Львів і разом з ОСОБА_32 навідувались до позивача. У той період бачила речі доглядальниць, які жили в квартирі. В квартирі було чисто та охайно, в холодильнику була їжа.

Свідок ОСОБА_33 вказала, що з відповідачкою познайомились у червні 2022 року. Вона доглядала за ОСОБА_3 приблизно місяць, мала готувати йому їжу, прати одяг, гуляти з ним, давати ліки. На її появу реагував добре, прийняв її. Відповідачка давала кошти на купівлю їжі та ліків для пана ОСОБА_34 . З`їхала вона з квартири тому, що позивач згодом почав проявляти агресію.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звертався із заявою про вчинення щодо нього його племінником ОСОБА_35 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

03.01.2019 року старшим слідчим СВ Франківського ВП ГУ НП у Львівській області Запорожець М.І. винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000058 від 06.01.2018, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_36 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Крім цього, матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_3 звертався до суду з позовними вимогами до ОСОБА_36 про визнання договору купівлі продажу земельної ділянки недійсним. Предметом спору був договір від 20.08.2015 року купівлі продажу земельної ділянки, що розташована на території Жирівської с/р, Пустомитівського району, Львівської області, кадастровий номер земельної ділянки: :10:000:0569. Договір було укладено між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_37 (покупець).

Також в матеріалах справи міститься договір про розірвання договору довічного утримання від 23.09.2016 року, номер в реєстрі 3054, який засвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В. Цим договором було розірвано договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Петелькою І.В. 20.08.2015 року за реєстровим номером 2003, яким ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_37 квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області від 28.10.2022 №Аз177/37-22, від ОСОБА_3 надходили звернення, які зареєстровані до ІКС ІПНП у ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області за наступними номерами:ЄО №28645 від 13.10.2022. Фабула: 13.10.2022 до ч/ч ЛРУП №1 надійшла заява ОСОБА_3 про те, щоб вжити заходів до ОСОБА_4 , яка відповідно до договору довічного утримання, отримала банківську картку Ощадбанк, звідки зняла грошові кошти в сумі 210 000 тис. з 03.07.2022 по серпень 2022р.; ЄО №29584 від 21.10.2022. Фабула: 21.10.2022 в ч/ч ЛУРП №1 надійшов рапорт ст. ДОП СДОП ВП ЛРУП №1 Максимюк О., про те, що у неї на виконання знаходиться матеріали ЄО №28645 від 13.10.2022 за зверненням ОСОБА_3 відносно неправомірних дій ОСОБА_4 , яка виробила банківську картку на ім`я останнього та знімала з неї грошові кошти. За вказаним фактом відкрито кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за №0001675 від 21.10.2022, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Згідно відповіді Львівського міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) від 31.10.2022 №623, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) з 14.02.2017 по 12.10.2021 отримував такі соціальні послуги: догляд вдома, соціальна адаптація, натуральна допомога, транспортні послуги. Надання зазначених соціальних послуг ОСОБА_3 припинено 12.10.2021 року у зв`язку з відмовою отримувача соціальних послуг та достроковим розірванням договору про надання соціальних послуг за його ініціативою (письмова заява ОСОБА_3 від 12.10.2021).

Цей факт підтверджується письмовою заявою ОСОБА_3 від 12.10.2021 року про припинення надання соціальних послуг, наказом Львівського міського територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) від 12.10.2021 року №1007-оз «Про припинення надання соціальних послуг», а також матеріалами особової спарви ОСОБА_3 №721-Г.

За змістом ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч. 1 ст. 756 ЦК України).

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивач в обґрунтування позовних вимог та на підтвердження невиконання та не належного виконання відповідачкою її обов`язків за договором довічного утримання долучає до матеріалів справи відеозапис, який виготовлений одним із свідків, зокрема свідком ОСОБА_18 .

Однак суд вважає за необхідне вказати, що з оглянутого відеозапису який здійснювався свідком ОСОБА_18 15.01.2023 року не вбачається, що ОСОБА_3 просив їсти чи на щось скаржиться. З відеозапису неможливо встановити за яких подій його було здійснено та ким. Тому такий доказ не береться судом до уваги.

Положення частини першої статті 755 ЦК України не містять визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання, а також положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 10, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З врахуванням наведенного, суд встановив, що обов`язки по догляду та утриманню відчужувача ОСОБА_3 , згідно Договору довічного утримання від 30.06.2020 р. виконувались відповідачем в об`ємі, який передбачено його умовами, позивачем не надано жодного достовірного доказу, який би підтверджував порушення умов договору довічного утримання зі сторони відповідача, крім цього суд критично ставиться до показів свідків, які були допитані у судовому засіданні на підтвердження доводів позивача, оскільки вони спростовуються доказами, наданими відповідачем, що містяться в матеріалах справи,відтак суд доходить до переконання про відсутність підстав для розірвання оспорюваного договору.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, понесенні позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.12,13,79-84,89, 264, 265, 268 ЦПК України,,

вирішив:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про розірвання договору довічного утримання відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 13 квітня 2023 року.

Суддя Ванівський Ю.М.