Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/542/23
Провадження № 2/542/177/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Чиж Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

11.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 та просить розірвати шлюб між ними, зареєстрований 05 червня 2005 року виконавчим комітетом Руденківської сільської ради Новосанжарського району, Полтавської області, актовий запис №2.

Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначає, що подружні відносини між ними припинені, вони не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри між ними, постійні конфлікти та недомовленості.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2023 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.14).

Ухвалою суду від 08.05.2023 року надано сторонам строк для примирення терміном 2 місяці (а.с.24).

Позивач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання (а.с. 28).

До суду надійшла заява представника позивача адвоката Єлісєєва Д.О. про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позов просять задовольнити (а.с.29).

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання (а.с.27), про причини неявки не повідомила.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст. 223 ЦПК України, згідно з якою неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстави першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

При вирішенні питання про можливості розгляду справи без участі осіб, які не з`явилися, суд виходить з такого.

Позивачем надана заява про розгляд справи без його участі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Отже, оскільки сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце судового засідання, позивач надав заяву про розгляд справи в його відсутність, відповідачка не повідомила про причину неявки, їх участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком сторони, та їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 05 червня 2005 року виконавчим комітетом Руденківської сільської ради Новосанжарського району, Полтавської області, актовий запис №2 (а.с.4).

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується записом у паспорті серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України).

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Аналізуючи норми діючого законодавства, слід дійти висновку, що суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо.

Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Так, передбачене ч.1 ст.111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Суд звертає увагу, що судом було задоволення клопотання відповідачки й ухвалою суду від 08.05.2023 року був наданий сторонам двохмісячний строк на примирення з метою збереження сім`ї.

В заяві, яка надійшла до суду 07.07.2023 року представник позивача адвокат Єлісєєв Д.О. зазначив, що просить задовольнити позовні вимоги, позивач не потребує надання строку на примирення, а позиція відповідача стосовно надання строку на примирення є лише способом затягування розгляду справи та не дозволяє позивачу реалізувати своє право на свободу розірвання шлюбу (а.с.29), тобто наданий судом строк на примирення не призвів до позитивного результату по збереженню сім`ї.

Відповідачка же до суду не з`явилась, свою позицію не висловила.

У позовній заяві позивач зазначив, що основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри між ними, постійні конфлікти та недомовленості. Також вказав, що шлюбні відносини між ними припинені та спільного господарства не ведуть.

Відповідачка у відзиві на позовну заяву зазначила, що вказані позивачем причини розпаду сім`ї є надуманими та не підтвердженні будь-якими доказами. Просила надати строк для примирення.

Разом з тим суд зазначає, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки. Укладання шлюбу здійснюється на вільних та добровільних засадах, ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо втрачена їх основа.

Незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання такого шлюбу.

Такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 08 листопада 2018 року у справі № 569/458/18.

Таким чином, враховуючи, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, що шлюб сторін носить формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), а також те, що примушування до збереження шлюбу з будь-яких підстав чинним законодавством не допускається, беручи до уваги те, можливість відновлення подружніх стосунків позивачем категорично заперечується, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований між ними 05 червня 2005 року виконавчим комітетом Руденківської сільської ради Новосанжарського району, Полтавської області, актовий запис №2 розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: с. Руденківка, Полтавського району, Полтавської області, 39323;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений 10 липня 2023 року.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Ю.О. Афанасьєва