Справа № 182/3851/22
Провадження № 2/0182/72/2023
06.07.2023 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька - Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування свої вимог посилається на те, що йому, на підставі договору дарування від 25 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Гульбандян Л.В., належить житловий будинок АДРЕСА_1 . В належному йому житловому будинку, на прохання дружини, були зареєстровані відповідачі по справі, які за адресою реєстрації ніколи не проживали, тобто, їхня реєстрація була формальною. На даний час місце перебування відповідачів йому не відоме, їхня реєстрація йому створює незручності та він змушений нести додаткові витрати по утриманню будинку. Тому, на підставі вищевикладеного, змушений звернутися до суду та просить визнати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 січня 2023 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів (а.с.23-24).
Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть, якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.27-28), своїм правом на подання відзиву не скористалися, будь-які заяви чи клопотання на адресу суду не надали. Крім цього, відповідачів про розгляд справи було повідомлено на офіційному сайті «Судова влада» (а.с.25).
Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.
Згідно ст.71 ЦК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , на підставі договору дарування від 25 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Гульбандян Л.В., є власником житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с.4). Крім цього, належність вищевказаного житлового будинку позивачу підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 27911214 від 08 листопада 2020 року (а.с.5). Відповідно до довідки, виданої 22 вересня 2022 року виконавчим комітетом Червоногригорівської селищної ради, у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстрований позивач та відповідачі по справі (а.с.6). Однак, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 09 червня 2016 року за адресою своєї реєстрації не проживають. Факт їхнього непроживання підтверджується актом від 26 вересня 2022 року, складеного депутатами виконавчого комітету Червоногригорівської селищної ради (а.с.7).
Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з 09 червня 2016 року за адресою своєї реєстрації не проживають без поважних причин, не сплачують кошти за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню житлового будинку та добровільно не усувають ці порушення, а тому, виходячи із вимог ст.71 ЖК України, позовні вимоги провизнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.405 ЦК України, ст.2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал