ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» липня 2023 року

м. Харків

справа № 953/20916/21

провадження № 22ц/818/928/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

за участю секретаря Волобуєва О.О.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 , представник позивачки ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 , представниця відповідача ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2023 року в складі судді Зуб Г.А.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Позовна заява мотивована тим, що 22 жовтня 2021 року між нею та ОСОБА_5 укладено договір відступлення права вимоги (цесії), згідно якого вона набула право вимоги, належне ОСОБА_5 боргу за розписками.

Зазначила, що 08 квітня 2020 року ОСОБА_3 надав ОСОБА_5 чотири розписки договори позики на загальну суму 9000,00 доларів США, що станом на день пред`явлення позову становить 236 700,00 грн.

Вказала, що ОСОБА_5 надав відповідачу позику грошові кошти в розмірі 9000,00 доларів США. Дату повернення зазначено 20 квітня 2020 року, 07 травня 2020 року, 10 грудня 2020 року та 01 грудня 2020 року.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 236 700,00 грн та судовий збір - 2367,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу за борговими розписками в розмірі 236 700,00 грн; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплаті судового збору - 2367,00 грн.

На вказане рішення суду ОСОБА_3 через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що відступлення прав вимоги відбулося на загальну суму 9000,00 доларів США без конкретизації розписок. Проте, зі змісту розписок вбачається, що загальна сума позики становила 9600,00 доларів США. Таким чином, зі змісту договору відступлення прав вимоги (цесії) від 22 жовтня 2021 року не вбачається, за яким саме договором позики (або розписками) відбулося відступлення прав та якими документами підтверджується таке право вимоги. Вважав, що позивачка не довела, що саме її права та інтереси порушені відповідачем, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

20 червня 2023 року до суду апеляційної інстанції від представника позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав судове рішення - законним, а апеляційну скаргу необгрунтованою. При цьому посилався на відсутність посилань в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права та виклав обставини справи.

04 липня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 через своїх представників звернулися до суду апеляційної інстанції зі спільною заявою про затвердження мирової угоди.

Сторони просили затвердити мирову угоду наступного змісту:

«1. ОСОБА_3 сплачує ОСОБА_1 100 000,00 грн в наступному порядку: 50 000,00 грн сплачено ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 до підписання цієї угоди, 50 000,00 грн сплачується протягом двох місяців після затвердження цієї мирової угоди судом.

2. ОСОБА_1 відмовляється від позовних вимог до ОСОБА_3 в частині стягнення 136 700,00 грн.

3. Після виплати ОСОБА_3 ОСОБА_1 100 000,00 грн сторони будуть вважати, що будь-які зобов`язання за борговими розписками, оригінали яких містяться в матеріалах справи № 953/20916/21, є виконаними».

Також, в мировій угоди зазначено, що ця мирова угода складена в трьох екземплярах по одному для кожної із сторін і для Харківського апеляційного суду. Мирова угода набуває законної сили після її затвердження Харківським апеляційним судом. Наслідки закриття провадження у справі сторонам відомі. Судові витрати по справі розподілити між сторонами порівну.

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції на час її розгляду не надходило.

Перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи заяви сторін про укладення мирової угоди колегія суддів вважає, що мирова угода сторін підлягає затвердженню, у зв`язку з чим рішення суду слід визнати нечинним, а провадження у справі закрити, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 7 статті 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

За правилами статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Статтею 373 ЦПК України передбачено, що в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає не чинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Отже, укладення мирової угоди є правом сторін, яким вони можуть скористатися у будь-який момент судового розгляду, тобто після відкриття провадження у справі судом першої, апеляційної чи касаційної інстанції та до ухвалення судового рішення за результатами такого розгляду.

Матеріали справи свідчать про те, що мирова угода укладена в інтересах усіх сторін та не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Встановлено, що сторонам зрозумілі наслідки ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням мирової угоди, про що зазначено у їх спільній заяві. Мирова угода підписана повноважними представниками сторін. Передбачені частиною 5 статті 207 ЦПК України підстави для відмови в затвердженні мирової угоди відсутні, а тому колегія суддів приходить до висновку про можливість затвердження укладеної сторонами мирової угоди.

При цьому, відповідно до статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Враховуючи, що мирова угода укладена сторонами, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах усіх сторін, суд апеляційної інстанції затверджує мирову угоду, визнаючи не чинним рішення суду першої інстанції, а провадження у справі закриває.

Що стосується сплаченого судового збору, колегія суддів виходить з наступного.

Частинами 1 та 2 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Матеріали справи свідчать про те, що при подачі апеляційної скарги ОСОБА_3 сплачено судовий збір в розмірі 3 550,50 грн, що підтверджується квитанцією № від 12 квітня 2023 року (а.с.75).

На підставі викладеного, судова колегія вважає за необхідне повернути ОСОБА_3 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги, а саме 1775,25 грн, яка підлягає поверненню йому з державного бюджету.

Керуючись ст.ст.207, 208, 256, 373, 381-384, 389 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди задовольнити.

Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , за умовами якої:

«1. ОСОБА_3 сплачує ОСОБА_1 100 000,00 грн в наступному порядку: 50 000,00 грн сплачено ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 до підписання цієї угоди, 50 000,00 грн сплачується протягом двох місяців після затвердження цієї мирової угоди судом.

2. ОСОБА_1 відмовляється від позовних вимог до ОСОБА_3 в частині стягнення 136 700,00 грн.

3. Після виплати ОСОБА_3 ОСОБА_1 100 000,00 грн сторони будуть вважати, що будь-які зобов`язання за борговими розписками, оригінали яких містяться в матеріалах справи № 953/20916/21, є виконаними.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2023 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу закрити.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до положень частини 2 статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих підстав не допускається.

Повернути ОСОБА_3 з Державного бюджету судовий збір у розмірі 1775,25 грн, що є 50% судового збору, сплаченого ним при поданні апеляційної скарги за квитанцією Акціонерного товариства «Таскомбанк» № від 12 квітня 2023 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина

Повний текст ухвали складено 04 липня 2023 року.