Справа № 463/6510/22
Провадження № 2/463/452/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді - Мармаша В.Я.,

при секретарі судового засідання - Гавц О.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Басейнового управління водних ресурсів річок Західного Бугу та Сяну, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь вартість відшкодування матеріальної шкоди як різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 79666,96 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати, що складаються з судового збору, витрат на правничу допомогу та витрат на проведення автотоварознавчої експертизи у справі. Позов мотивує тим, що 28 квітня 2022 року приблизно о 11 год. 43 хв. на вул. Галицькій, 1 в с. Підберізці Пустомитівського району Львівської області трапилась дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ТДВ «СК «Мотор-Гарант» згідно Договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/2401971, та «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Власником ТЗ «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , являється ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_3 . Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 11.05.2022 у справі 445/541/22 ОСОБА_2 визнано винним у настанні вищевказаної ДТП та притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. 29.04.2022 позивач звернувся із заявою про страхове відшкодування у ТДВ «СК «Мотор-Гарант». За погодженням з ТДВ «СК «Мотор-Гарант» позивач звернувся до судового експерта Галамай Б.І. з метою проведення судової автотоварознавчої експертизи та уклав Договір № 02 з виконання судової експертизи від 02.05.2022. Відповідно до Висновку № 43 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 20.05.2022, складеного судовим експертом Галамай Б.І., встановлено, зокрема вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від виявлених при обстеженні 03.05.2022 внаслідок пошкодження 28.04.2022, в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), становить 140470,61 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент його пошкодження 28.04.2022 становить Ез = 0,68. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від виявлених при обстеженні 03.05.2022 внаслідок пошкодження 28.04.2022 в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить 60803,65 грн. Висновок № 43 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 20.05.2022, складений судовим експертом Галамай Б.І., є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом, який дозволяє встановити розмір матеріального збитку, завданого позивачу. Копію зазначеного висновку 20.05.2022 р. було надано в ТДВ «СК «Мотор-Гарант». Враховуючи наведене, розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати ТДВ «СК «Мотор-Гарант», становить 60803,65 грн. (вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля). Власником ТЗ «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , являється БУВР Західного Бугу та Сяну. В свою чергу, у відповідь на адвокатський запит вих. № 019 від 10.06.2022 відповідач листом № 13/924 від 22.06.2022 повідомив, що ОСОБА_2 працює в БУВР Західного Бугу та Сяну на посаді начальника Золочівської експлуатаційної дільниці на підставі наказу від 23.11.2020 № 352-ос. В день скоєння ДТП 28.04.2022 він перебував у щорічній відпусті: з 18.04.2022 по 01.05.2022 на підставі наказу по БУВР від 11.04.2022 № 152-К. Аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується самим володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, що становить 79б66,96 грн. Судові витрати складаються з судового збору в розмірі 992,40 грн., витрат за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 3000 грн., що підтверджується Договором № 02 про виконання судової експертизи від 02.05.2022, та витрат на правничу допомогу, які позивач очікує понести орієнтовно в розмірі 12000 грн.

Позовна заява надійшла до Личаківського районного суду м. Львова 07.09.2022. Ухвалою судді від 23.11.2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі. Всі наявні у справі докази були надані сторонами.

Ухвалою суду від 30.01.2023 задоволено клопотання про витребування доказів. Зобов`язано позивача ОСОБА_1 повідомити суд, чи проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу марки «Volkswagen Passat Highline», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_2 , та надати докази на підтвердження розміру витрат, які були понесені ним за фактичний ремонт останнього. В задоволені решти клопотань сторін було відмовлено.

Відповідач БУВР Західного Бугу та Сяну, будучи належним чином повідомленим про наявність поданого позивачем позову та будучи обізнаним із суттю пред`явлених до нього позовних вимог, 16.12.2022 скерував на адресу суду відзив на позов із викладом своїх заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог. Згідно поданого відзиву на позов представник відповідача просив в задоволенні позову до БУВР Західного Бугу та Сяну відмовити. Зазначив, що ОСОБА_2 працює в БУВР на посаді начальника Золочівської експлуатаційної дільниці БУВР на підставі наказу від 23.11.2020 № 352-ос. В день скоєння ДТП 28.04.2022 він перебував у щорічній відпустці з 18.04.2022 по 01.05.2022 на підставі наказу по БУВР від 11.04.2022 № 152-К. З зазначеної відпустки не відкликався та якихось виробничих завдань не отримував, в т.ч. з використанням автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 . Зазначеним автомобілем ОСОБА_2 заволодів неправомірно, використовуючи його в своїх цілях. Посадова інструкція начальника Золочівської експлуатаційної дільниці від січня 2021 року не передбачає можливості керувати транспортним засобом під час виконання посадових обов`язків, тим паче, під час перебування у щорічній відпустці. 28.04.2022 в трудових відносинах на посадах водіїв легкового службового автомобіля по Золочівській експлуатаційній дільниці БУВР працювали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (довідка додається), які в цей час не перебували у відпустці і могли виконувати виробничі завдання, використовуючи автомобіль ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , в разі такої потреби. Тому з врахуванням факту неправомірного заволодіння і використання ОСОБА_2 ТЗ ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , у власних потребах, власник зазначеного транспортного засобу, яким є БУВР, не являється суб`єктом майнової відповідальності, до якого можна пред`явити майнові вимоги щодо відшкодування шкоди за наслідками зазначеного ДТП. Усі майнові вимоги повинні бути звернуті до безпосереднього винуватця зазначеного ДТП. Крім того, Полісом № АР/2401971, який діє з 09.10.2021 до 08.10.2022 по забезпеченому ТЗ «ВАЗ 21099», д.н.з. НОМЕР_1 , передбачено страхову суму на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну в розмірі сто тридцять тисяч грн. Таким чином, страхова сума повністю перекриває витрати відновлювального ремонту ТЗ «Volkswagen Passat Highline», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в сумі 60803,65 грн. та більшу частину вартості відновлювального ремонту (69196,35 грн.) у разі проведення цієї виплати страховою компанією в межах страхової суми, а відтак вимога позивача до власника ТЗ БУВР Західного Бугу та Сяну є безпідставною.

З метою спростування зазначених у поданому стороною відповідача БУВР Західного Бугу та Сяну відзиві на позов заперечень щодо заявлених позовних вимог позивачем скеровано на адресу суду відповідь на відзив. Згідно поданих пояснень представник позивача додатково вказав на те, що, якщоОСОБА_2 в день скоєння ДТП 28.04.2022 перебував у щорічній відпустці з 18.04.2022 по 01.05.2022 на підставі наказу по БУВР від 11.04.2022 № 152-К та керував транспортним засобом «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить БУВР Західного Бугу та Сяну. Це може свідчити лише про дві обставини: або відповідач ОСОБА_2 , незважаючи на перебування у відпустці, виконував свої трудові (службові) обов`язки; або заволодінню ним транспортним засобом «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сприяла недбалість власника (володільця) даного транспортного засобу, тобто БУВР Західного Бугу та Сяну. А тому відповідно до ст. 1187 ЦК України, яка передбачає, якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення, БУВР Західного Бугу та Сяну є належним відповідачем у справі.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про наявність поданого позивачем позову та будучи обізнаним із суттю пред`явлених до нього позовних вимог, 17.01.2023 скерував на адресу суду відзив на позов із викладом своїх заперечень щодо заявлених позивачем позовних вимог. Згідно поданого відзиву на позов представник відповідача просив в задоволенні позову до ОСОБА_2 відмовити. Зазначив, що поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України. Так, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Варто зазначити, що на момент судового розгляду, транспортний засіб є повністю відремонтованим, що вбачається із оголошення про продаж автомобіля, опублікованого на веб-сайті «АutoRia» 20.12.2022. Технічний стан автомобіля: повністю непошкоджене. Іншими словами, на момент судового розгляду автомобіль є відремонтованим, а тому розмір шкоди, визначений у висновку № 43, не може бути стягнений з відповідачів, оскільки такий є припущенням експерта і не підтверджує розміру витрат, які могли бути понесені за фактичний ремонт транспортного засобу, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню. Варто зазначити, що позиція сторони відповідача повністю узгоджується із практикою Верховного Суду, зокрема правовою позицією, сформульованою Верховним Судом у постанові від 30.10.2019 у справі №753/19288/14-ц. Встановивши відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля, і їх розміру, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у стягненні відповідного відшкодування. Оскільки автомобіль фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів та проведених робіт. У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені саме ним, позивач судам попередніх інстанцій не надав, тому висновок судів про недоведеність позовних вимог є правильним. Згідно з постановою Верховного суду від 25.03.2019 у цивільній справі №591/3152/16-ц факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів. Це також підкреслено і в п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»: якщо особа після ДТП виконала роботи по ремонту, то відшкодування збитків відбувається на підставі тих документів, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів і саме ці витрати мають бути їй відшкодовані». Слід погодитися, що позиція Верховного Суду про те, що у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля, розмір збитків, які слід стягувати повинен підтверджуватися документами, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів є логічною та правильною, оскільки з долученого до позовної заяви Висновку № 43 вбачаються лише можливі витрати позивача, а не фактичні, або реальні витрати понесені ним для відновлення автомобіля. Так, наприклад, експертом при проведення експертного дослідження було визначено вартість запчастин, яка суттєво відрізняється від їх ринкової вартості, виходячи з комерційних пропозицій у мережі Інтернет на веб-сайтах про продаж автозапчастин. Сторона відповідача припускає, що позивач при проведенні відновлювального ремонту, купуючи запчастини до автомобіля, очевидно виходив від ринкової їх вартості, а не від вартості, яку визначив експерт. Те саме стосується і вартості наданих послуг з ремонту автомобіля, оскільки є припущення, що позивач звертався безпосередньо до приватних СТО, в тому числі в гаражі без сплати податків, а не в офіційному автосервісі, де вартість відновлювального ремонту є значно нижчою, у зв`язку з чим розмір шкоди, завданої внаслідок ДТП повинна встановлюватися на основі реальних витрат. Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені саме позивачем ОСОБА_1 та саме у такому розмірі, або доказів, які б спростовували факт проведення ремонту автомобіля після ДТП, у зв`язку з цим позовна вимога про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП не підлягає задоволенню. Натомість відповідач ОСОБА_2 готовий відшкодувати різницю між фактично понесеними витратами на відновлювальний ремонт та страховою виплатою за умови подання позивачем належних доказів цього.

З метою спростування зазначених у поданому стороною відповідача ОСОБА_2 відзиві на позов заперечень щодо заявлених позовних вимог та на виконання ухвали суду від 30.01.2023 позивачем скеровано на адресу суду заяву від 09.02.2023 із додатковими поясненнями. Згідно поданих пояснень представник позивача додатково пояснив, що ОСОБА_1 не здійснювався відновлювальний ремонт транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП 28.04.2022. В свою чергу, ОСОБА_1 здійснив продаж транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в пошкодженому після ДТП від 28.04.2022 стані. Наведена обставина підтверджується Договором купівлі-продажу транспортного засобу від 09.06.2022, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

Згідно додаткових пояснень від 28.02.2023 сторони відповідача на заяву представника позивача від 09.02.2023 представник відповідача ОСОБА_2 поставив під сумнів існування договору купівлі-продажу транспортного засобу від 09.06.2022. Зазначає, що такий договір міг бути спеціально укладеним (створеним) для подання такого до суду на виконання судового рішення у зв`язку із відсутністю доказів на підтвердження витрат, які були понесені на відновлювальний ремонт. Крім того, представник позивача стверджує, що позивач здійснив продаж автомобіля, в той же час, відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру МВС позивач надалі є власником транспортного засобу, відчуження автомобіля дотепер не відбулося. Навіть якщо брати до уваги той факт, що автомобіль був проданий третій особі, виникає логічне питання, хто має право вимоги на відшкодування заподіяних матеріальних збитків, оскільки відповідно до вимог ЦК України право на отримання відшкодування має особа, які здійснила відновлювальний ремонт. В даному випадку, це ОСОБА_6 , який власне повинен бути належним позивачем у цивільній справі. Відповідно до п. 2.1. Договору продаж транспортного вчиняється між сторонами за ціною (вартістю) узгодженою сторонами у розмірі 169529,39 грн. Зазначена ціна визначена сторонами, виходячи з ринкової вартості предмету договору, яка становить 310000 грн., за мінусом вартості відновлювального ремонту предмету Договору в розмірі 140470,61 грн., що відповідає волевиявленню сторін, є остаточною і змінам після укладення цього договору не підлягає. Іншими словами, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідачів розмір заподіяної шкоди, який визначений експертом у Висновку, добре розуміючи, що відновлювальний ремонт транспортного засобу буде здійснювати або уже здійснила третя особа ОСОБА_6 . При цьому третя особа при проведенні відновлювального ремонту, купуючи запчастини до автомобіля, очевидно виходив із ринкової їх вартості, а не від вартості, яку визначив експерт. Те саме стосується і вартості наданих послуг з ремонту автомобіля, оскільки є припущення, що ОСОБА_6 звертався безпосередньо до приватних СТО, в тому числі, в гаражі без сплати податків, а не в офіційному автосервісі, де вартість відновлювального ремонту є значно нижчою, у зв`язку з чим розмір шкоди, завданої внаслідок ДТП, повинна встановлюватися на основі реальних витрат. Стаття 1192 ЦК України встановлює, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Системний аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що: у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Враховуючи те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт, а позивач ОСОБА_1 не є належним позивачем у справі, оскільки не він здійснював відновлювальний ремонт, відтак позовна вимога про відшкодування шкоди, завданої ДТП, не підлягає задоволенню.

З врахуванням вищенаведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28 квітня 2022 року приблизно о 11 год. 43 хв. на вул. Галицькій, 1 в с. Підберізці Пустомитівського району Львівської області трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ВАЗ 21099», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ТДВ «СК «Мотор-Гарант» згідно Договору (Полісу) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/2401971, та «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Власником ТЗ «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , являється ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ № НОМЕР_3 .

Постановою Золочівського районного суду Львівської області від 11.05.2022 у справі 445/541/22 ОСОБА_2 визнано винним у настанні вищевказаної ДТП та притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

29.04.2022 позивач звернувся із заявою про страхове відшкодування у ТДВ «СК «Мотор-Гарант». За погодженням з ТДВ «СК «Мотор-Гарант» позивач звернувся до судового експерта Галамай Б.І. з метою проведення судової автотоварознавчої експертизи та уклав Договір № 02 з виконання судової експертизи від 02.05.2022.

Відповідно до Висновку № 43 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 20.05.2022, складеного судовим експертом Галамай Б.І., встановлено, зокрема вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від виявлених при обстеженні 03.05.2022 внаслідок пошкодження 28.04.2022, в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), становить 140470,61 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент його пошкодження 28.04.2022 становить Ез = 0,68. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від виявлених при обстеженні 03.05.2022 внаслідок пошкодження 28.04.2022 в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить 60803,65 грн.

Копію зазначеного висновку 20.05.2022 було надано в ТДВ «СК «Мотор-Гарант». Враховуючи наведене, суд погоджується з висновком сторони позивача, що розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати ТДВ «СК «Мотор-Гарант», становить 60803,65 грн. (вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля).

Крім того, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює в БУВР Західного Бугу та Сянуна посаді начальника Золочівської експлуатаційної дільниці БУВР на підставі наказу від 23.11.2020 № 352-ос. В день скоєння ДТП 28.04.2022 він перебував у щорічній відпустці з 18.04.2022 по 01.05.2022 на підставі наказу по БУВР від 11.04.2022 № 152-К.

Суд погоджується із доводами сторони відповідача БУВР Західного Бугу та Сяну, що оскільки відповідач ОСОБА_2 ззазначеної вище відпустки не відкликався та якихось виробничих завдань не отримував, в т.ч. з використанням автомобіля ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , а тому зазначеним автомобілем він заволодів неправомірно, використовуючи його в своїх цілях.

Посадова інструкція начальника Золочівської експлуатаційної дільниці від січня 2021 року не передбачає можливості керувати транспортним засобом під час виконання посадових обов`язків, тим паче, під час перебування у щорічній відпустці. 28.04.2022 в трудових відносинах на посадах водіїв легкового службового автомобіля по Золочівській експлуатаційній дільниці БУВР працювали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується відповідною довідкою відповідача, які в цей час не перебували у відпустці і могли виконувати виробничі завдання, використовуючи автомобіль ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , в разі такої потреби.

Тому з врахуванням факту неправомірного заволодіння і використання ОСОБА_2 ТЗ ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , у власних потребах, власник зазначеного транспортного засобу, яким є БУВР, не являється суб`єктом майнової відповідальності, до якого можна пред`явити майнові вимоги щодо відшкодування шкоди за наслідками зазначеного ДТП. Усі майнові вимоги повинні бути звернуті до безпосереднього винуватця зазначеного ДТП.

Стосовно визначення розміру майнової відповідальності відповідача ОСОБА_2 у спірних правовідносинах, то такий дійсно визначається понад розмір вже виплаченого (належного до виплати) страхового відшкодування. При цьому спірною між сторонами обставиною є необхідність визначення розміру відшкодування майнової шкоди, виходячи із дійсної вартості вже проведених ремонтних робіт пошкодженого автомобіля чи з даних Висновку № 43 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 20.05.2022 про вартість відновлювального ремонту автомобіля.

Відповідно дост. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 30.10.2019 у справі №753/19288/14-ц, системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі не проведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати. Встановивши відсутність доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на здійснення відновлювального ремонту автомобіля, і їх розміру, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у стягненні відповідного відшкодування. Оскільки автомобіль фактично відремонтований, тому розмір збитку, про відшкодування якого просить позивач, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів та проведених робіт. У такому разі звіт автотоварознавчого дослідження не є визначальним доказом розміру завданих збитків, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені позивачем. Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені саме ним, позивач судам попередніх інстанцій не надав, тому висновок судів про недоведеність позовних вимог є правильним.

Згідно з постановою Верховного суду від 25.03.2019 у цивільній справі №591/3152/16-ц факт проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля та проведення позивачем оплати за його проведення підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією про сплату грошових коштів.

Це також підкреслено і в п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»: якщо особа після ДТП виконала роботи по ремонту, то відшкодування збитків відбувається на підставі тих документів, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів і саме ці витрати мають бути їй відшкодовані».

Суд погоджується із доводами сторони відповідача ОСОБА_2 , що у разі здійснення відновлювального ремонту автомобіля, розмір збитків, які слід стягувати повинен підтверджуватися документами, що підтверджують перелік, обсяг і вартість робіт та витрачених матеріалів, оскільки з долученого до позовної заяви Висновку № 43 вбачаються лише можливі витрати позивача, а не фактичні, або реальні витрати понесені ним для відновлення автомобілю.

Відповідно до наданих стороною відповідача ОСОБА_2 доказів опублікованого на веб-сайті «АutoRia» 20.12.2022 оголошення про продаж спірного автомобіля (технічний стан автомобіля, у якому зазначений як повністю непошкоджений), з останнього вбачається, що на момент судового розгляду спірний транспортний засіб є повністю відремонтованим.

З метою перевірки зазначеної обставини ухвалою суду від 30.01.2023 зобов`язано позивача ОСОБА_1 повідомити суд, чи проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу марки «Volkswagen Passat Highline», ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_2 , та надати докази на підтвердження розміру витрат, які були понесені за фактичний ремонт останнього.

На виконання зазначеної ухвали суду представником позивача повідомлено суд, що ОСОБА_1 не здійснювався відновлювальний ремонт транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП 28.04.2022. В свою чергу, ОСОБА_1 здійснив продаж транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в пошкодженому після ДТП від 28.04.2022 стані.

На підтвердження цієї обставини суду було надано копію договору купівлі-продажу транспортного засобу від 09.06.2022, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Разом із тим, як вбачається зі змісту зазначеного договору (п. 2.2.4), спірний автомобіль в день підписання зазначеного договору фактично був переданий ОСОБА_6 .

Чи був проведений останнім у подальшому фактичний ремонт пошкодженого транспортного засобу представник позивача всупереч вимог ухвали суду від 30.01.2023 у поданій до суду заяві не зазначив, як і не надав суду доказів вартості відновлювального ремонту автомобіля, якщо такий у подальшому був проведений ОСОБА_6 .

Можливі доводи сторони позивача щодо необізнаності позивача із цією обставиною не можуть бути прийняті до уваги, в тому числі в силу положень наданого стороною позивача договору. Відповідно до п.п. 3.1-3.2 договору право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту сплати ним 169529,39 грн. (Строк виконання грошового зобов`язання у договорі визначено шляхом сплати періодичних платежів на користь продавця у строк до 09.06.2023). Після сплати останнього платежу за цим договором продавець зобов`язується оформити нотаріально посвідчену довіреність на покупця з правом розпорядження транспортним засобом та постановку на облік у сервісному центрі МВС України.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС станом на 21.02.2023 позивач надалі є власником транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , державна реєстрація відчуження автомобіля не відбулася.

Таким чином, судом встановлено, що на час виконання стороною позивача ухвали суду від 30.01.2023 в силу вимог закону та положень наданого стороною позивача договору купівлі-продажу транспортного засобу від 09.06.2022 позивач залишався власником транспортного засобу «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Доказів протилежного стороною позивача як на час виконання ухвали суду від 30.01.2023, так і на час ухвалення рішення судом не надано. Фактичне користування спірним автомобілем третьою особою не звільняє власника майна від обов`язку бути обізнаним щодо стану належного йому на праві власності рухомого майна.

Тим більше, що обов`язок доказування в силу наведених вище положень цивільного процесуального законодавства розміру спричиненої майнової шкоди покладається на позивача.

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, доказів на підтвердження чи спростування факту проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, як і доказів на підтвердження розміру витрат на відновлювальний ремонт і того, що вони понесені саме ним, позивач суду не надав, а тому в задоволенні його позову слід відмовити через недоведеність позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76-80, 259, 263, 264, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 22, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 22, 990, 1166, 1167, 1172, 1187, 1191, 1192, 1194 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Басейнового управління водних ресурсів річок Західного Бугу та Сяну, ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відмовити.

Дата складення рішення суду 11.09.2023 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 ;

Відповідач: Басейнове управління водних ресурсів річок Західного Бугу та Сяну, 79017, м. Львів, вул. родини Крушельницьких,14, ;

Відповідач: ОСОБА_2 , 80716, с. Єлиховичі Золочівського району Львівської області.

Суддя: Мармаш В. Я.