Справа № 152/95/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 липня 2023 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді - Роздорожної А.Г.

за участі секретаря судового засідання - Ансілевської Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження по суті цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Шаргородської міської ради Вінницької області, Служби у справах дітей Шаргородської міської ради Вінницької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про визнання протиправними рішень виконавчого комітету та висновків служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дітей і стягнення моральної шкоди та судових витрат

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - адвокат Костриця В.С.;

представник відповідача - ОСОБА_26 ;

представник третьої особи - адвокат Гребенюк В.О.;

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача, відповідачів та третьої особи.

1. Позивач звернувся до суду з цим позовом та вказав, що рішеннями виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької ласті від 28 грудня 2022 року: № 250 «Про затвердження висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради про підтвердження місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду за межі України», № 257 «Про затвердження висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради про затвердження місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для його тимчасового виїзду за межі України», № 258 «Про затвердження висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради про затвердження місця проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для його тимчасового виїзду за межі України», затверджено висновки служби у справах дітей Шаргородської міської ради від 21 грудня 2022 року: № 02-616 про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , для її тимчасового виїзду за межі України; № 02-618 про підтвердження місця доживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , для його тимчасового виїзду за межі України; № 02-617, про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , для його тимчасового виїзду за межі України. Вказані рішення та висновки позивач вважає такими, що прийняті з грубим порушенням чинного законодавства та його, як батька, прав.

2. Позивач вказує, що 17 листопада 2006 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 та проживав з нею однією сім`єю до 2019 року. Від шлюбу мають трьох дітей: доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з ОСОБА_2 не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сім`ї, ведення господарства, утримання та виховання дітей. Шлюбні відносини між ними припинились у 2019 році і поновлення їх неможливе. ОСОБА_2 покинула сім`ю і поїхала в невідомому напрямку. На дзвінки не відповідала, але в мережі інтернет появлялась регулярно. З того часу, понад чотири роки (з 2019 року) ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання не проживала і не проживає. Певний час ОСОБА_2 уникала належного виконання обов`язку по утриманню неповнолітніх дітей. Діти знаходились на фактичному повному утриманні позивача. 17 листопада 2020 року позивач подав до суду позовні заяви про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання дітей. Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 28 травня 2020 року у справі № 152/1293/20 шлюб між сторонами розірвано. Згідно із заочним рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року у справі № 152/1294/20 та відповідно до виконавчого провадження № НОМЕР_5, відкритого 27 січня 2021 року, ОСОБА_2 сплачує аліменти на утримання дітей. З приводу виховання, утримання, визначення місця проживання або тимчасового перебування дітей за межами їх місця реєстрації та проживання ОСОБА_2 до позивача, як батька дітей, не зверталася.

3. 16 грудня 2022 року позивача, як батька дітей запросили до служби у справах дітей Шаргородської міської ради, де вручили лист від 16 грудня 2022 року № 01-614 «Про виклик на комісію», зміст якого зводиться до того, що його запросили з`явитись на комісію з питань захисту прав дитини, яка відбудеться 20 грудня 2022 року о 10-00 год, де буде розглядатися питання щодо підтвердження місця проживання його неповнолітніх дітей для виїзду за межі України. 20 грудня 2022 року позивач разом із дітьми з`явився на засідання комісії. Позивач перед початком засідання попросив надати для ознайомлення документи, які стали підставою розгляду питання на засіданні. На це йому було відмовлено. Засідання комісії зводилось до того, що по порядку денному щодо його дітей виступила ачальник відділу соціального захисту та хорони здоров' міської ради ОСОБА_9 . Остання понад годину безпідставно розповідала про особисті обставини життя позивача, при цьому ображаючи його гідність. Зазначену образливу до позивача поведінку ОСОБА_9 ніхто з присутніх не зупинив. Зазначені дії члена комісії ОСОБА_9 та інших членів комісії, які мовчки сприймали щодо позивача образи та приниження, заподіяли позивачу моральну шкоду, яку він оцінює у 10000 грн.

4. Після засідання комісії, на його усне звернення надати можливість ознайомитись з матеріалами справи та отримати копії висновку комісії - відповідальною особою в категоричній формі позивачу відмовлено. З метою отримання інформації в його інтересах адвокатом зроблено відповідні запити та отримано певні документи, які позивач вважає, що попередньо стверджують незаконність засідання комісії та висновку, і рішення виконкому. Позивач вказує, що 5 грудня 2022 року адміністратором ОСОБА_10 прийнято від суб`єкта звернення ОСОБА_2 документи для надання адміністративних послуг, а саме видачі копії рішення про визначення місця проживання малолітньої, неповнолітньої дитини суб`єктом надання таких адміністративних послуг: Службою у справах дітей Шаргородської міської ради, з терміном виконання - 5 січня 2023 року. Позивач вважає, що з документів видно, що діти проживають з позивачем, а не як у висновку служби у справах дітей - з ОСОБА_2 .. Окрім цього видно, що звернення подавала зовсім не ОСОБА_2 , а її представник, документ про підтвердження повноважень якого до заяви не було додано. Довідка про склад сім`ї свідчить про реєстрацію осіб за певним місцем, однак не про їх фактичне проживання за вказаною адресою. Згідно з довіреністю представник ОСОБА_2 не уповноважений був подавати до служби в справах дітей від її імені документи.

5. Позивач просить: визнанати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області від 28 грудня 2022 року № 250 «Про затвердження висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради, про підтвердження місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду за межі України» та доданий до нього висновок служби у справах дітей Шаргородської міської ради від 21 грудня 2022 року № 02-616 про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 для її тимчасового виїзду за межі України; визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області від 28 грудня 2022 року № 257 «Про затвердження висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради про підтвердження місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для його тимчасового виїзду за межі України» та доданий до нього висновок служби у справах дітей Шаргородської міської ради від 21 грудня 2022 року № 02-618 про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 для його тимчасового виїзду за межі України; визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області від 28 грудня 2022 року № 257 «Про затвердження висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради про підтвердження місця проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для його тимчасового виїзду за межі України» та доданий до нього висновок служби у справах дітей Шаргородської міської ради від 21 грудня 2022 року № 02-617 про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_2 для його тимчасового виїзду за межі України; стягнути з бюджетних асигнувань Шаргородської міської ради Вінницької області на користь позивача моральну шкоду в сумі 10000 грн (а.с.27-33).

6. На підтвердження позовних вимог позивач надав: копію виклику на комісію, копії рішень виконавчого комітету та копії висновків служби у справах дітей, копію листа проходження справи, копію заяви ОСОБА_2 , копії свідоцтв про народження дітей, копію рішення суду про розірвання шлюбу, копію довідки про склад сім`ї, копію характеристики, копію наказу, копію довідки про шлюб, копії розрахунків заборгованості по аліментах, копію виконавчого листа, повідомлення Шаргородської міської ради, копію витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини, копію заочного рішення про стягнення аліментів, копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

7. 24 квітня 2023 року від представника відповідача - Шаргородської міської ради Жмеринської району Вінницької області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що позов подано з порушенням норм матеріального та процесуального права, є надуманим, викладі в ньому факти не відповідають дійсності, а тому має бути відмовлено у його задоволенні повністю. Службою у справах дітей Шаргородської міської ради зроблено висновок від 21 грудня 2022 року за №02-616 щодо підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду за межі України, висновок від 21 грудня 2022 року за №02-617 щодо підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для його тимчасового виїзду за межі України та висновок від 21 грудня 2022 року за №02-618 щодо підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для його тимчасового виїзду за межі України відповідно до вимог пункту 72-1 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866. Пункт 72-1 Порядку не передбачає способів встановлення фактичного місця проживання дітей, у ньому йдеться лише про розгляд документів, передбачених цим пунктом. Рішення органу опіки і піклування лише підтверджує факт проживання дітей з батьком. Тому, представник відповідача вважає, що позивачем не обґрунтовано та не доведено порушення виконкомом вимог пункту 72-1 Порядку при прийнятті оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим позовні вимоги не можуть бути задоволенні. Рішення відповідачем прийняте в інтересах дітей, а сам по собі тимчасовий їх виїзд за кордон необхідний для всебічного розвитку дітей, не може свідчити про позбавлення батька можливості брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми. Щодо стягнення моральної шкоди то, на думку представника, відповідач жодним чином не порушив будь-які права позивача, а тому підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення сум в якості компенсації моральної шкоди немає. Позивачем жодним доказом не підтверджено факт заподіяння відповідачем йому моральних чи будь-яких інших страждань, не обґрунтовано розмір моральної шкоди у саме у сум 10000 грн (а.с.169-172).

8. 17 травня 2023 року від представника третьої особи - адвоката Гребенюка В.О. до суду надійшли пояснення, в яких він вказує, що позовна заява не підлягає задоволенню. Посилання позивача на те, що при виїзді дитини за межі України, він буде позбавлений можливості з дітьми зустрічатися та брати участь у її вихованні не відповідає нормам СК України, оскільки жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносин, шлюбі та сім`ї. Наявність між батьками спору щодо участі у вихованні дитини не перешкоджає вирішенню питання про виїзд дитини за межі України в порядку статті 157 СК України. Не відповідає дійсності посилання позивача, що оскаржуваними рішеннями в порушення його батьківських прав третій особі надано дозвіл на виїзд за кордон. Вказує, що пунктом 72-1 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 надано вичерпний перелік випадків, у яких виконавчий комітет Шаргородської міської ради Вінницької області має право відмовити у затвердженні висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради Вінницької області про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України. Позивачем не було наведено підстав для відмови у затвердженні висновку про підтвердження місця проживання дітей для їх тимчасового виїзду. В свою чергу не є підставою для задоволення позову посилання позивача на те, що при зверненні до служби у справах дітей заяву подавала не особисто його довірителька, а інша особа, оскільки заява була подана і підписана представником ОСОБА_2 на підставі довіреності від 9 червня 2022 року від імені його довірительки, а саме ОСОБА_12 про, що вказано у самій заяві. Не зазначення цього по тексту заяви свідчить про помилку в її оформленні, проте не свідчить про відсутність у неї, як представника повноважень та волі ОСОБА_2 на подачу такого документу. В свою чергу така помилка в оформленні заяви не вплинула на правильність прийнятих комісією рішень. Не є підставою для задоволення позову посилання позивача на відсутність у справі акту обстеження умов проживання, наявність незрозуміло ким виданої характеристики на третю особу, оскільки ці документи, згідно з пунктом 72-1 Порядку, не є обов`язковими, та їх відсутність не вплинула на правильність прийнятих відповідачем рішень. Незгода позивача щодо виїзду за кордон не є підставою для скасування спірних рішень. Рішеннями відповідача не визначено конкретної країни слідування, однак в них третя особа, матір дітей, попереджена про необхідність інформувати службу про повернення дітей до України протягом місяця з дня в`їзду в Україну та про адміністративну відповідальність за умисне порушення встановленого законом строку перебування дітей за межами України, зазначено строки набрання законної сили: 28 грудня 2022 року та строк їх дії. Оскільки, на момент винесення оскаржуваних рішень судових проваджень у справі щодо визначення місця проживання дитини судами відкрито не було, представник третьої особи вважає, що спірні рішення було прийнято в порядку визначеному законом, компетентним органом за наявності для того законних підстав, а позивачем не обґрунтовано порушення виконкомом вимог пункту 72-1 Порядку при прийнятті оскаржуваних рішень. Представник третьої особи вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю. (а.с.183-188).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

9. 17 травня 2023 року від представника позивача до суду надійшла заява про відвід головуючому судді та секретарю судового засідання (а.с.181-182).

10. 6 червня 2023 року представник позивача подав до суду клопотання про виклик свідків (а.с.208).

11. 6 червня 2023 року представник третьої особи подав до суду клопотання про долучення до справи фотографій про майбутнє проживання дітей (а.с.214).

12. 6 червня 2023 року представник третьої особи подав до суду заяву про допит в якості свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.215).

ІІІ. Пояснення учасників справи.

13. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

14. Представник відповідача Шаргородської міської ради Вінницької області адвокат Країло С.В. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

15. Представник відповідача Служби у справах дітей Шаргородської міської ради Вінницької області ОСОБА_26 в судовому засідання позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову. В своїх поясненнях представник вказала, що третя особа ОСОБА_2 неодноразово телефонувала до Служби та повідомляла, що позивач перешкоджає їй у спілкуванні з дітьми. Однак будь-яких письмових звернень від останньої з цього приводу до Служби не надходило. Звернення, що надійшло в грудні 2022 року стосувалося підтвердження місця проживання дітей з матір`ю для їх виїзду за межі України. Відповідна заява була подана від мені ОСОБА_2 її представником - ОСОБА_12 .. Представник особисто в телефонному режимі спілкувалася з ОСОБА_2 , яка повідомила, що позивач не надає дозвіл на виїзд дітей до неї в Естонію. Позивача було викликано на комісію, де вирішувалось це питання. На засіданні комісії позивач, після того як йому роз`яснили, що дозвіл надається на тимчасовий виїзд дітей за межі України і лише після того як діти завершать навчання в школі, погодився з рішенням комісії. Представник відповідача наголосила, що оскаржувані рішення були прийняті комісією виключно в інтересах дітей.

16. Представник відповідача - адвокат Гребенюк В.О.в судовому засіданні вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з підстав викладених у поясненнях.

ІV. Інші процесуальні дії у справі.

17. Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 26 січня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі (а.с.24).

18. Ухвалою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 17 лютого 2023 року витребувано з Шаргородського районного суду Вінницької області дану цивільну справу (а.с.83-84).

19. Ухвалою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 17 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шаргородського районного суду Вінницької області від 26 січня 2023 року залишено без руху (а.с.86-86).

20. Ухвалою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 6 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі (а.с.97).

21. Ухвалою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 13 березня 2023 року призначено до розгляду дану справу (а.с.99).

22. Ухвалою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 23 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено; ухвалу Шаргородського районного суду Вінницької області від 26 січня 2023 року скасовано; справу за матеріалами позову ОСОБА_1 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с.132-135).

23. Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 4 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Вказаною ухвалою суду відповідачеві запропоновано надати в строк до 26 квітня 2023 року відзив на позовну заяву, а третій особі - пояснення щодо позову (а.с.140).

24. Копії позовних заяв з додатками були вручені відповідачам особисто 6 квітня 2023 року (а.с.146-147).

25. 24 квітня 2023 року від представника відповідача - адвоката Країла С.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.169-172). З додатків доданих до відзиву вбачається, що відзив 24 квітня 2023 року було надіслано позивачу (а.с.168).

26. 17 травня 2023 року від представника третьої особи - адвоката Гребенюка В.О. до суду надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с.183-188). З додатків доданих до пояснення вбачається, що пояснення 17 травня 2023 року було вручено особисто представнику позивачу та представника відповідачів (а.с.198).

27. Ухвалою суду від 17 травня 2023 року заяву представника позивача - адвоката Костриці В.С. про відвід секретаря судового засідання у даній справі задоволено; відведено секретаря судових засідань Сербіну Марію Василівну від участі в розгляді даної цивільної справи (а.с.199).

28. Ухвалою суду від 17 травня 2023 року в задоволенні заяви представника позивача - адвоката Костриці В.С. про відвід головуючому судді Роздорожній А.Г. у даній цивільній справі відмовлено (а.с.200).

29. Ухвалою суду від 6 червня 2023 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду; викликано в судове засідання свідків: адміністратора міської ради - ОСОБА_10 , начальника служби у справах дітей, заступника голови комісії - ОСОБА_14 , секретаря комісії - ОСОБА_26 , членів комісії: ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , та запрошену на комісію ОСОБА_18 , ОСОБА_4 (а.с.217-218).

V. Фактичні обставини встановлені Судом.

30. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона працює завідувачем сектору безоплатної правової допомоги та входить до складу комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Шаргородської міської ради Вінницької області. Взимку 2022 року вона як член комісії брала участь у розгляді питання про підтвердження місця проживання дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з матір`ю для виїзду за межі України. На засіданні був присутній позивач, а також діти. Під час розгляду вказаного питання позивач заперечував щодо задоволення заяви з мотивів того, що ОСОБА_2 в минулому покинула дітей. Жодних конфліктів між позивачем та будь-яким членом комісії на засіданні не було, відео- чи аудіофіксація засідання не велась.

31. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона працює директором Центру надання соціальних послуг та в грудні 2022 року була запрошена на комісію з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Шаргородської міської ради Вінницької області, де розглядалось питання надання дозволу поїхати дітям ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до матері, яка проживає за межами України. Свідок повідомила, що не є членом комісії, а тому не брала участі в прийнятті рішення з цього питання. На засіданні виступали члени комісії, питали думку позивача та дітей з приводу питання, що розглядалося. На засіданні найбільше виступала член комісії ОСОБА_9 , яка була більше обізнана про ситуацію в сім`ї ОСОБА_1 . Однак вказаний член комісії образливих чи принизливих слів в бік позивача не висловлювала.

32. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона працює адміністратором ЦНАП Шаргородської міської ради. Свідок повідомила, що не прийняти заяву (будь-яку заяву), що надходить до ЦНАП в неї немає повноважень. Заяву та додані документи вона зобов`язана прийняти та передати для розгляду відповідному органу. Так само вона вчинила, коли надійшла заява ОСОБА_2 , що була подана її представником за довіреністю. ОСОБА_10 повідомила, що можливо в листку про проходження справи вона допустила помилки, але з грудня 2022 року пройшло багато часу і вона не може згадати, які саме документи подавалися ОСОБА_2 чи її представником. Документи по заяві ОСОБА_2 були передані на розгляд Служби у справах дітей Шаргородської міської ради.

33. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона працює завідувачем Шаргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м. Київ) та є членом комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Шаргородської міської ради Вінницької області. В грудні 2022 року ОСОБА_17 брала участь в засіданні комісії, на якому розглядали питання надання дозволу дітям ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 виїзду до матері, яка проживає за межами України. Наразі діти постійно проживають з батьком, який ними опікується. Однак мати дітей не позбавлена батьківських прав і також має право на спілкування з ними. Діти бажають спілкуватися з матір`ю. Виходячи з інтересів дітей комісія вирішила надати дозвіл на виїзд дітей за межі України тимчасово. При цьому попередньо була з`ясована думка дітей та позивача як батька. Так дійсно, одна з членів комісії була більш обізнана про особисте життя матері та батька дітей, та почала детально обговорювати особу позивача та його доходи. На думку свідка, можливо позивач образився на членів комісії через прийняте рішення.

34. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона є начальником Служби у справах дітей Шаргородської міської ради та заступником голови комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Шаргородської міської ради. В грудні 2022 року надійшла заява ОСОБА_2 про підтвердження місця проживання дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з матір`ю для виїзду за межі України. Заява ОСОБА_2 з доданими документами була розглянута на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Шаргородської міської ради в порядку, передбаченому законом та в присутності заявника, дітей, а також представника ОСОБА_2 - ОСОБА_12 .. На засіданні позивач спочатку висловився проти задоволення заяви ОСОБА_2 , однак під кінець погодився з рішенням комісії. Позивачу роз`яснили, що діти виїдуть за кордон тимчасово, що вони мають право на спілкування з матір`ю, що це сприятиме їхньому розвитку. На засіданні найдовше виступала член комісії ОСОБА_9 , яка була біль обізнана про сім`ю ОСОБА_1 . Образливих слів від члена комісії ОСОБА_9 в бік позивача висловлено не було. Проте остання дійсно обговорювала його особисте життя та доходи.

35. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що вона за освітою психолог та є членом комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Шаргородської міської ради. Під час розгляду заяви ОСОБА_2 свідок голосувала «за», оскільки діти потребують мами і тата. На думку ОСОБА_16 прийняте комісією рішення було виключно в інтересах дітей.

36. Допитана в судовому засіданні неповнолітня свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що бажає поїхати до мами в гості на якийсь час.

37. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є членом комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Шаргородської міської ради і брала участь в засіданні, яке відбулося взимку 2022 року по зверненню ОСОБА_2 про підтвердження місця проживання дітей з матір`ю для виїзду за межі України. Свідок повідомила, що особисто тривалий час знайома з ОСОБА_2 та її родиною. ОСОБА_2 раніше була її підлеглою. В телефонному режимі свідок спілкувалася з матір`ю та сестрою ОСОБА_2 , які повідомили, що позивач перешкоджає ОСОБА_2 спілкуватися з дітьми та не бажає, щоб діти поїхали до неї в Естонію. На засіданні комісії свідок дійсно довго виступала та намагалася висвітлити членам комісії ситуацію, яка, на її думку, склалася між батьками дітей. Під час свого виступу ОСОБА_9 дійсно обговорювала особисті обставини життя позивача, його доходи, але все це лише з метою переконати членів комісії та власне позивача, що виїзд дітей до матері буде в першу чергу в інтересах дітей. У всякому випадку висловлювання ОСОБА_9 на комісії були без мети образити чи принизити гідність позивача.

38. Згідно з копією листа №01-614 від 16 грудня 2022 року, служба у справах дітей Шаргородської міської ради запросила позивача з`явитися 20 грудня 2022 року о 10-00 год на комісію з питань захисту прав дитини, для розгляду питання щодо підтвердження місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , 2008 року народження, ОСОБА_6 , 2010 року народження, та ОСОБА_5 , 2012 року народження, для виїзду за межі України (а.с.36-37).

39. Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області №250 від 28 грудня 2022 року «Про затвердження висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради про підтвердження місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду за межі України», виконавчий комітет Шаргородської міської ради вирішив: затвердити висновок служби у справах дітей Шаргородської міської ради від 21 грудня 2022 року №02-616 про підтвердження місця проживання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 для її тимчасового виїзду за межі України; повідомити заявника ОСОБА_2 про необхідність інформування служби у справах дітей Шаргородської міської ради про повернення дитини в Україну протягом місяця з дня в`їзду в Україну та про відповідальність, передбачену ч.7 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за умисне порушення встановленого законом обмеження щодо строку перебування дитини за межами України. Дане рішення набирає законної сили 28 грудня 2022 року та пред`являється під час перетинання державного кордону України та діє протягом одного року з дня набрання ним законної сили (а.с.38).

40. Згідно з копією висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради Вінницької області №02-616 від 21 грудня 2022 року «Про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду України», шляхом вивчення заяви ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області про необхідність підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що дитина зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 повідомлено про необхідність інформування служби у справах дітей Шаргородської міської ради про повернення дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Україну протягом місяця з дня в`їзду в Україну та про відповідальність, передбачену частиною сьомою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за умисне порушення встановленого законом обмеження перебування дитини за межами України (а.с.39).

41. Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області №257 від 28 грудня 2022 року «Про затвердження висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради, про підтвердження місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для його тимчасового виїзду за межі України», виконавчий комітет Шаргородської міської ради вирішив: затвердити висновок служби у справах дітей Шаргородської міської ради від 21 грудня 2022 року №02-618 про підтвердження місця проживання дитини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 для її тимчасового виїзду за межі України; повідомити заявника ОСОБА_2 про необхідність інформування служби у справах дітей Шаргородської міської ради про повернення дитини в Україну протягом місяця з дня в`їзду в Україну та про відповідальність, передбачену ч.7 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за умисне порушення встановленого законом обмеження щодо строку перебування дитини за межами України. Дане рішення набирає законної сили 28 грудня 2022 року та пред`являється під час перетинання державного кордону України та діє протягом одного року з дня набрання ним законної сили (а.с.40).

42. Згідно з копією висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради Вінницької області №02-618 від 21 грудня 2022 року «Про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для його тимчасового виїзду України», шляхом вивчення заяви ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області про необхідність підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,встановлено, що дитина, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 повідомлено про необхідність інформування служби у справах дітей Шаргородської міської ради про повернення дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,в Україну протягом місяця з дня в`їзду в Україну та про відповідальність, передбачену частиною сьомою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за умисне порушення встановленого законом обмеження перебування дитини за межами України (а.с.41).

43. Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області №258 від 28 грудня 2022 року «Про затвердження висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради про підтвердження місця проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для його тимчасового виїзду за межі України», виконавчий комітет Шаргородської міської ради вирішив: затвердити висновок служби у справах дітей Шаргородської міської ради від 21 грудня 2022 року №02-617 про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_2 для її тимчасового виїзду за межі України; повідомити заявника ОСОБА_2 про необхідність інформування служби у справах дітей Шаргородської міської ради про повернення дитини в Україну протягом місяця з дня в`їзду в Україну та про відповідальність, передбачену ч.7 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за умисне порушення встановленого законом обмеження щодо строку перебування дитини за межами України. Дане рішення набирає законної сили 28 грудня 2022 року та пред`являється під час перетинання державного кордону України та діє протягом одного року з дня набрання ним законної сили (а.с.42).

44. Згідно з копією висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради Вінницької області №02-617 від 21 грудня 2022 року «Про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для його тимчасового виїзду України», шляхом вивчення заяви ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області про необхідність підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,встановлено, що дитина зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із матір`ю ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 повідомлено про необхідність інформування служби у справах дітей Шаргородської міської ради про повернення дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,в Україну протягом місяця з дня в`їзду в Україну та про відповідальність, передбачену частиною сьомою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за умисне порушення встановленого законом обмеження перебування дитини за межами України (а.с.43).

45. Відповідно до копії листа про проходження справи реєстраційний номер 01-23-22/22 від 5 грудня 2022 року адміністратором ОСОБА_10 прийнято від ОСОБА_2 пакет документів для надання адміністративної послуги, а саме видачі копії рішення про визначення місця проживання малолітньої, неповнолітньої дитини, термін виконання - 5 січня 2023 року (а.с.44).

46. Згідно з копією заяви від 5 грудня 2022 року, ОСОБА_2 звернулася до міського голови з проханням надати їй висновок про підтвердження місця проживання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для виїзду за межі України, а саме до Естонії (а.с.45).

47. Відповідно до копії свідоцтва про народження, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком записаний ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_2 (а.с.47).

48. Згідно з копією свідоцтва про народження, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком записаний ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_2 (а.с.48).

49. Відповідно до копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком записаний ОСОБА_1 , а матір`ю - ОСОБА_2 (а.с.49).

50. Згідно з копією рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 28 грудня 2020 року справа №152/1293/20, шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.50-51).

51. Відповідно до копії довідки №2767 від 20 грудня 2022 року, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Шаргородського міської ради, ОСОБА_2 зареєстрована по АДРЕСА_1 разом з дітьми, позивачем та батьками позивача (а.с.52).

52. Згідно з копією характеристики, ОСОБА_2 добре характеризується жителькою м. Таллінн Естонської Республіки - ОСОБА_21 (а.с.53).

53. Відповідно до копії наказу від 24 грудня 2018 року «Про відрядження працівника», виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Простарс», ОСОБА_2 , комплектувальника, відправлено в Естонію строком з 16 січня 2019 року по 16 січня 2020 року (а.с.54).

54. Згідно з копією довіреності, ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_12 бути її представником (а.с.55).

55. Відповідно до копії довідки про шлюб, зареєстрованого в Естонській установі реєстрації актів цивільного стану №49-2022/4102 від 2 березня 2022 року, ОСОБА_22 та ОСОБА_2 2 березня 2022 року зареєстрували шлюб у Талліннському бюро реєстрації актів цивільного стану (а.с.58).

56. Відповідно до копії заочного рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 16 грудня 2020 року та виконавчого листа (справа №152/1294/20), виданого 21 січня 2021 року Шаргородським районним судом Вінницької області, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі половини (1/2 частини) від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 листопада 2020 року та до досягнення ОСОБА_4 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 , а в подальшому - на утримання дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 - в розмірі однієї третини (1/3 частини) від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_6 повноліття - до ІНФОРМАЦІЯ_10 , та надалі на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі однієї чверті (1/4 частини) всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.63, 72-74). Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 27 січня 2021 року, старшим державним виконавцем Шаргородського районного відділу державної виконавчої служби Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), на підставі виконавчого листа №152/1294/20, виданого 21 січня 2021 року Шаргородським районним судом Вінницької області, відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_5 (а.с.76).

57. Згідно з копією розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню НОМЕР_6 за період з 17 листопада 2020 року по 30 листопада 2022 року, заборгованість ОСОБА_2 станом на 1 грудня 2022 року становить 11007,18 грн (а.с.62). Згідно з копією розрахунку заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню НОМЕР_6 за період з 17 листопада 2020 року по 31 грудня 2022 року, заборгованість ОСОБА_2 станом на 1 січня 2023 року становить 8291,68 грн (а.с.77).

58. Згідно з копією повідомлення №05-01/20 від 11 січня 2023 року, Шаргородська міська рада Жмеринського району Вінницької області надала адвокату Костриці В.С. належним чином завірені копії документів, які пов`язані із розглядом 20 грудня 2022 року на комісії з питань захисту прав дитини питання щодо підтвердження місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 для виїзду за межі України та повідомила, що аудіо фіксація засідання комісії не здійснювалась, а тому технічний запис засідання надати не можуть (а.с.67).

59. Відповідно до копії витягу з протоколу №11 Засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради, 20 грудня 2022 року комісією було розглянуто питання «Про затвердження висновків служби у справах дітей Шаргородської міської ради, про підтвердження місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для їх тимчасового виїзду за межі України» (а.с.70).

60. Відповідно до копії наказу №1.-1/49 від 6 березня 2022 року «Про надання згоди на поселення в квартирі АДРЕСА_2 », дозволено поселити в кв. АДРЕСА_2 дружину орендаря ОСОБА_22 ОСОБА_2 (а.с.191).

61. Згідно з копією листа від 2 грудня 2022 року, ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , уродженець на території Естонської Республіки, підтверджує свій намір прийняти, виховувати і турбуватися про дітей своєї дружини ОСОБА_2 , а також намагатиметься надати їм все, що необхідно для їхнього повноцінного розвитку (а.с.197).

62. З фотографій, долучених представником третьої особи до матеріалів справи, відображено побутові умови житлового приміщення, в якому проживатимуть дти в разі надання дозволу на їм поїхати до матері (а.с.209-213).

VІ. Оцінка Суду.

63. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

64. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

65. Згідно з частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

66. Відповідно до частини першої статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

67. Відповідно до частини третьої статті 151 Сімейного кодексу України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

68. Згідно з статтею 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

69. Відповідно до статті 154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом.

70. Згідно з частинами першою та другою статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

71. Відповідно до частини п`ятої статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі. Той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі: 1) наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів; 2) наявності заборгованості зі сплати аліментів, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, якщо аліменти сплачуються на утримання дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, не має заборгованості зі сплати аліментів, звертається рекомендованим листом із повідомленням про вручення до того з батьків, з яким проживає дитина, за наданням згоди на виїзд дитини за межі України з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі в складі організованої групи дітей. У разі ненадання тим із батьків, з яким проживає дитина, нотаріально посвідченої згоди на виїзд дитини за кордон із зазначеною метою, у десятиденний строк з моменту повідомлення про вручення рекомендованого листа, той із батьків, хто проживає окремо від дитини та у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів, має право звернутися до суду із заявою про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди другого з батьків. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом.

72. Згідно з пунктом 72-1 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866, для підтвердження місця проживання дитини під час вирішення питання її тимчасового виїзду за межі України з метою, визначеною частиною п`ятою статті 157 Сімейного кодексу України (лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей), той з батьків, з ким проживає дитина, подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини такі документи: заяву; копію паспорта заявника; копію паспорта дитини (у разі наявності); довідку про реєстрацію місця проживання заявника (у разі коли в паспорті відсутні дані про реєстрацію місця проживання); довідку про реєстрацію місця проживання дитини; копію свідоцтва про народження дитини; копію рішення суду про розірвання шлюбу (у разі наявності); підтвердження про відправлення рекомендованого листа згідно з вимогами, передбаченими абзацом першим частини п`ятої статті 157 Сімейного кодексу України (у разі наявності); копію документа, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу, в порядку та за формою, встановленими МОЗ (подається для тимчасового виїзду за межі України дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісне орфанне захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, або на утримання дитини, яка отримала тяжкі травми, потребує трансплантації органа або паліативної допомоги). Служба у справах дітей за результатами розгляду зазначених документів, відвідування дитини за місцем її проживання, проведення бесіди з тим із батьків, хто проживає окремо від дитини (у разі можливості її проведення), або бесіди з дитиною, яка досягла 14 років, готує висновок про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України за формою згідно до додатком 13 та один з таких проектів рішень/розпоряджень районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади: про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України; про відмову у затвердженні такого висновку. Підставами для відмови у затвердженні висновку про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України є: неподання заявником документів, передбачених цим пунктом; наявність рішення суду, в якому визначено місце проживання дитини з іншим із батьків або відкриття провадження у справі щодо визначення місця проживання дитини; встановлення під час відвідування дитини, бесіди з дитиною, яка досягла 14 років, недостовірних відомостей, поданих заявником, щодо місця її проживання. Районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади протягом семи робочих днів з дня подання заяви приймає рішення/розпорядження про затвердження висновку служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дитини для її тимчасового виїзду за межі України за формою згідно з додатком 14 або відмову в його затвердженні, яке оформлюється на бланку органу, який його видає. Служба у справах дітей в день прийняття рішення/розпорядження інформує про нього: заявника - засобами телефонного зв`язку; того з батьків, хто проживає окремо від дитини (у разі коли місце його проживання відоме) - шляхом надсилання йому копії рішення/розпорядження рекомендованим листом. У разі коли протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення/розпорядження його не оскаржено, воно набирає законної сили і його копія, завірена в установленому порядку, видається заявнику для пред`явлення під час перетинання державного кордону України. Рішення/розпорядження діє протягом одного року з дня набрання ним законної сили.

73. Відповідно до частини третьої статті 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом.

74. Статтею 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

75. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених за нотаріально посвідченою згодою одним з батьків, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків або без такої.

76. З указаного видно, що законодавець визначив певний порядок вирішення батьками питання тимчасового виїзду за межі України дитини. Так, у випадку якщо мати і батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо надання дозволу на виїзд дитини за межі України, такий спір вирішується судом або службою у справах дітей. Таким чином, законодавством встановлена варіативність вирішення цього питання, тобто батьки можуть його вирішити у судовому порядку або надати нотаріально посвідчену згоду. Якщо хтось із батьків не погоджується надати нотаріально посвідчену згоду, інший може звернутися для вирішення спору до суду.

77. Судом встановлено, що громадянка України ОСОБА_2 , яка постійно проживає в Республіці Естонія, 5 грудня 2022 року звернулася через свого представника ОСОБА_12 , із заявою до Шаргородської міської ради про підтвердження місця проживання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 для виїзду за межі України, не зазначаючи мету виїзду.

78. Крім цього, третя особа - ОСОБА_2 , достовірно знаючи про місце проживання позивача, до матеріалів заяви не додала документу (рекомендованого листа), в підтвердження факту інформування останнього про свій намір тимчасово вивезти дітей за межі України.

79. З матеріалів справи слідує, що діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають біля батька протягом тривалого часу, а мати проживає та офіційно працелаштована за межами України, є платником аліментів на користь позивача на утримання дітей. При цьому, між батьками не існує спору про визначення місця проживання дітей та про участь у вихованні дітей.

80. На вищевказані обставини, при прийнятті оспорюваних рішень, відповідачами належної уваги не звернуто, тому розглядаючи заяву ОСОБА_12 , подану в інтересах ОСОБА_2 , члени комісії з питань захисту прав дитини лише обговорювали особисті обставини життя позивача, його доходи, намагалися переконати його надати дозвіл на виїзд дітей до матері. Хоча на вирішенні в комісії стояло зовсім інше питання "про підтвердження місця проживання дітей з матір`ю". Перед членами комісії не було поставлено птання надати чи не надати дозвіл ОСОБА_2 вивезти дітей за межі України. Таке питання, у разі відсутності згоди батька, в даному випадку позивача, розглядається судом.

81. Також, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт: відвідування дітей за місцем її проживання; проведення бесіди з тим із батьків, хто проживає окремо від дітей (у разі можливості її проведення), а така можливість суд вважає була, зважаючи на технічні пристрої, які застосовуються в повсякденному житті; надіслання позивачеві рекомендованого листа про інформування останнього про намір тимчасово вивезти дітей за межі України.

82. Таким чином, не зважаючи на те, що посадові особи органу місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за цієї конкретної ситуації дії відповідачів під час вирішення ними питання про підтвердження місця проживання дітей для їх тимчасового виїзду за межі України, на думку суду, не свідчать про дотримання ними даних принципів. Тому суд дійшов висновку про підставність вимог позивача щодо визнання протиправними та скасування оспорюваних рішень відповідачів.

83. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року).

84. Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини.

85. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

86. Зважаючи на те, що у позивача та третьої особи наразі відсутній спір щодо визначення місця проживання дітей чи про визначення участі у вихованні дітей, суд вважає, що скасування рішень відповідачів, що були ухвалені з процесуальними порушеннями, жодним чином не зачепить інтереси дітей. Якщо позивач відмовить третій особі у наданні згоди у виїзді дітей за межі України, то остання не позбавлена права звертатися з відповідним позовом до суду для вирішення цього питання.

87. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

88. Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

89. Право на відшкодування моральної шкоди закріплено також в Конституції України, згідно з якою громадяни мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди: завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням недостовірної інформації про громадянина та членів його сім`ї; завданої громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади; завданої безпідставним засудженням громадян; завданої фізичним і юридичним особам актами і діями, які визнані Конституцією Судом неконституційними.

90. Право на відшкодування моральної шкоди виникає за наявності передбачених законом умов або підстав відповідальності за заподіяну шкоду.

91. Згідно з статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

92. Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

93. Пунктами 4,5,9 Постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору; розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

94. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 травня 2021 року у справі № 753/10817/16-ц (провадження № 61-9656св19), зазначено, що «розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості».

95. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №68490/01, §62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

96. Тому суд із врахуванням вказаної судової практики ЄСПЛ, зазначає, що визнавши дії посадових осіб органу місцевого самоврядування протиправними, суд вже частково згладив понесені позивачем моральні страждання.

97. Крім цього, наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Розмір моральної шкоди входить до переліку (кола) обставин, що підлягають доказуванню в загальному порядку належними та допустимими доказами, підстав для звільнення від доказування, в цій частині, судом не встановлено.

98. Беручи до уваги те, що позивачем не доведено належними та допустимими засобами доказування розмір заподіяної йому моральної шкоди, суд дійшов висновку, що в частині стягненні з відповідачів моральної шкоди слід відмовити.

З цих підстав,

Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 18, 258, 259, 263, 264, 265 ЦПК України , Суд, -

у х в а л и в :

1. Позов ОСОБА_1 до Шаргородської міської ради Внницької області, Служби у справах дітей Шаргородської міської ради Вінницької області (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ) про визнання протиправними рішень виконавчого комітету та висновків служби у справах дітей про підтвердження місця проживання дітей і стягнення моральної шкоди та судових витрат задовольнити частково.

2. Визнанати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області від 28 грудня 2022 року № 250 «Про затвердження висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради, про підтвердження місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для її тимчасового виїзду за межі України» та доданий до нього висновок служби у справах дітей Шаргородської міської ради від 21 грудня 2022 року № 02-616 про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 для її тимчасового виїзду за межі України.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області від 28 грудня 2022 року № 257 «Про затвердження висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради про підтвердження місця проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для його тимчасового виїзду за межі України» та доданий до нього висновок служби у справах дітей Шаргородської міської ради від 21 грудня 2022 року № 02-618 про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 для його тимчасового виїзду за межі України.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області від 28 грудня 2022 року № 257 «Про затвердження висновку служби у справах дітей Шаргородської міської ради про підтвердження місця проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для його тимчасового виїзду за межі України» та доданий до нього висновок служби у справах дітей Шаргородської міської ради від 21 грудня 2022 року № 02-617 про підтвердження місця проживання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_2 для його тимчасового виїзду за межі України.

5. В задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди відмовити.

6. Призначити на 10 липня 2023 року на 11-00 год судове засідання для вирішення питання розподілу судових витрат.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 10 липня 2023 року.

Ім`я (найменування) сторін :

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , громадянин України, паспорт серії НОМЕР_1 , ід.№ НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Костриця Володимир Сергійович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №472, видане не підставі рішення Вінницької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 24 листопада 2005 року №9, діє на підставі ордеру серії АВ №1057389 від 23 січня 2023 року.

Відповідачі:

Шаргородська міська рада Вінницької області, місцезнаходження вул. Героїв Майдану, 224 в м. Шаргород Вінницької області, .

Служба у справах дітей Шаргородської міської ради Вінницької області, місцезнаходження вул. Героїв Майдану, 224 в м. Шаргород Вінницької області.

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянка України, паспорт № НОМЕР_3 , ід.№ НОМЕР_4 , зареєстрована по АДРЕСА_1 , останнє відоме місце проживання по АДРЕСА_3 .

Представник третьої особи: адвокат Гребенюк Валентин Олександрович, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №769, видане не підставі рішення Вінницької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 24 вересня 2012 року №8, діє на підставі ордеру серії АВ №1068110 від 17 березня 2023 року.

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА