Справа № 462/1352/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Пилип`юк Г.М.

за участю секретаря судового засідання - Домбровської В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

ТОВ «Львівенергозбут» звернувся до суду із позовом, у якому просить суд стягнути із до відповідачів заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 2 290, 80 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ТОВ «Львівенергозбут» є постачальником електричної енергії за адресою АДРЕСА_1 , за якою зареєстровані відповідачі, за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . Постачання електроенергії у період з 01.12.2020 року по 01.11.2021 року, коли виникла заборгованість, здійснювалося за тарифами затвердженими Постановою НКРЕ КП № 220 від 26.02.2015 року, Постановою Кабінету Міністрів України №483 від 05.06.2019 року з наступними змінами та доповненнями та Постановою Кабінету Міністрів України №859 від 11.08.2021року. Через несвоєчасну оплату послуг, борг за електроенергію за вказаний період становить 2 290, 80 грн. У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03.05.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк відповідачі не надали суду відзив на позовну заяву, поважних причин такого не повідомив.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення /виклику/ сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного.

Частиною 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Відповідно до положення ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно долученої до матеріалів справи довідки з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 від 21.12.2021 року № з Реєстру територіальної громади м. Львова в квартирі зареєстровано п`ятеро осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 /а.с.15/.

Відповідно до ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 04.02.2022 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 заборгованості за надані послуги, оскільки згідно відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не числиться за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.35/.

Як вбачається із довідки ТОВ «Львівенергозбут» від 21.03.2022 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований побутовий споживач та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 . За період з 01.12.2020 року по 01.11.2021 року заборгованість за спожиту електричну енергію по даному особовому рахунку становить 2 290,80 грн. /а.с.8-9/.

Постачання електроенергії у вказаний період здійснювалося за тарифами затвердженими Постановою НКРЕ КП № 220 від 26.02.2015 року, Постановою Кабінету Міністрів України №483 від 05.06.2019 року з наступними змінами та доповненнями та Постановою Кабінету Міністрів України №859 від 11.08.2021року.

Відповідно до ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Зі копії договору про постачання електричної енергії споживачу постачальником універсальних послуг, вбачається, що відповідно до п. 2.1 цього договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Пункт 6.2 договору визначає зобов`язання Споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому законом порядку тарифами.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п. 3.1.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 р. договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Згідно ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.

Абзацом 5 пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень даного Закону визначено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Також суд враховує, що законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. А тому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідачів, як споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Така позиція суду узгоджується з висновком Верховного суду України викладеним у постанові від 30.10.2013 року по справі 6-59цс13, про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Доказів того, що позивач неналежним чином чи не в повному обсязі надає відповідачу послуги з постачання електричної енергії відповідачем суду не надано, так як і не надано доказів відмови відповідача від отримання вказаних послуг, які постачає позивач чи доказів того, що відповідач не користується наданими позивачем послугами.

Відтак, незалежно від наявності укладеного договору між сторонами, законодавством передбачено обов`язок відповідача здійснити оплату послуг, які він фактично отримав та спожив.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачі отримали за спірний період послуги з постачання електричної енергії, мали обов`язок оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів, а тому, оскільки відповідачі зареєстровані за адресою: у АДРЕСА_1 та є споживачами наданих позивачем послуг, допущено утворення заборгованості у розмірі 2 290,80 грн. за період з 01.12.2020 року по 01.11.2021 року, тому позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні позову до суду в розмірі 2 481,00 гривень.

Керуючись ст. 67 ЖК України, ст. 526 ЦК України, ст. 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок електричної енергії», ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 264, 265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 2 290 (дві тисячі двісті дев`яносто) грн. 80 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» понесені судові витрати по 620 (шістсот двадцять) грн. 25 коп. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Пилип`юк Г. М.