Провадження № 2/202/2454/2023
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

29 червня 2023 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Слюсар Л.П., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання договору позики неукладеним,-

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2023 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання договору позики неукладеним, в якій позивач просить суд: визнати неукладеним письмовий правочин договір позики від 20 липня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на суму 773000 грн.; визнати недійсним договір іпотеки, укладений 20 липня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Олійник С.В. за реєстраційним №991 та здійснити розподіл судових витрат.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 червня 2023 року, головуючим суддею у розгляду вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П.

Розглянувши надані матеріали, доходжу висновку про необхідність направлення справи за підсудністю, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ЦПК України встановлена загальна підсудність за місцезнаходженням відповідача (ст.27 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є визнання договору позики неукладеним та визнання договору іпотеки, яким забезпечено виконання зобов`язань за договором позики недійсним, предметом якого є нерухоме майно: нежитлової господарської будівлі, реєстраційний номер 248, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 нежитлова господарська будівля літ. Б-1, загальна площа 348,1 кв.м., поз.І бруківка, яка належить позивачу на праві власності.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За змістом ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, якщо суддя вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, передає справу на розгляд іншому суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, передача справи на розгляд іншому суду здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата ВС визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин.

Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових.

Приймаючи до уваги те, що позивачем крім визнання неукладеним письмового правочину договору позики від 20 липня 2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на суму 773000 грн., заявлено вимогу про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 20 липня 2018 року, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Олійник С.В. за реєстраційним №991, яким в іпотеку передано нерухоме майно, а року саме: нежитлової господарської будівлі, реєстраційний номер 248, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 нежитлова господарська будівля літ. Б-1, загальна площа 348,1 кв.м., поз.І бруківка, для якого положеннями ст.30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, за місцем знаходження майна, а тому позов підлягає передачі за підсудністю до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області

Керуючись ст. ст. 27, 30, 31, 32, 258,259,260,353,354 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали цивільної справи №202/12341/23, провадження №2/202/2454/2023 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ), про визнання договору позики неукладеним, передати для розгляду за підсудністю до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області (52501, Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Чехова, буд.1).

Ухвала набирає законної сили негайно після підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л.П. Слюсар