Ухвала

07 липня 2023 року

м. Київ

справа № 306/947/20

провадження № 61-9868ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Бердниченко Ірини Анатоліївни на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 березня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 18 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні майном та усунення перешкод шляхом знесення самочинно побудованої споруди навісу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просили суд:

- зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2

у користуванні власною земельною ділянкою і будинком, що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом заборони відповідачам зберігати автомобілі чи інше майно перед хвірткою по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідачів забезпечити позивачам вільний доступ у будь-яку пору дня до власних земельних ділянок та будинків через хвіртку в АДРЕСА_1 ;

- усунути перешкоди ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у користуванні їх власністю шляхом знесення за рахунок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самочинно побудованої споруди навісу, що знаходиться на земельній ділянці між домоволодіннями в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 березня 2021 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зобов`язання відповідачів не чинити перешкоди у користуванні майном та усунення перешкод шляхом знесення за рахунок відповідачів самочинно побудованої споруди навісу задоволено частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні власною земельною ділянкою і будинком, що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та забезпечити вільний доступ у будь-яку пору дня до власних земельних ділянок та будинків через хвіртку в АДРЕСА_1 .

У решті вимог відмовлено.

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 квітня

2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Додатковим рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області

від 26 липня 2021 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 420,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в розмірі 420,40 грн.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 18 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 березня 2021 року в частині зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у користуванні власною земельною ділянкою і будинком, що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та забезпечити вільний доступ у будь-яку пору дня до власних земельних ділянок та будинків через хвіртку в АДРЕСА_1 , ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 22 квітня 2021 року, додаткове рішення Свалявського районного суду Закарпатської області

від 26 липня 2021 року скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення.

У позовних вимогах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою і будинком, що належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 шляхом зобов`язання відповідачів забезпечити позивачам вільний доступ у будь-яку пору дня до власних земельних ділянок та будинків через хвіртку в АДРЕСА_1 відмовлено.

У решті рішення Свалявського районного суду Закарпатської області

від 24 березня 2021 року залишено без змін.

30 червня 2023 року представник ОСОБА_2 , ОСОБА_1 - адвокат Бердниченко І. А. засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 березня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 18 травня 2023 року (надійшла до суду 03 липня 2023 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог

у повному обсязі.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється

з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів

з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску

з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У постанові Закарпатського апеляційного суду зазначено, що повний текст постанови складено 29 травня 2023 року.

Таким чином строк на касаційне оскарження відраховується з дня, наступного за днем складання повного тексту постанови, і останній тридцятий день на касаційне оскарження припадає на 28 червня 2023 року (середа).

Представник заявників звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою

30 червня 2023 року, тобто з пропуском строку касаційного оскарження.

У касаційній скарзі представник заявників заявила клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги та зазначили, що копію оскаржуваної постанови було отримано 31 травня 2023 року через систему «Електронний суд».

На підтвердження клопотання представник заявників не надала жодного доказу.

Оскільки належних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження заявником не надано, то касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідних доказів.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сторони в розумні інтервали мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Також, у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається з касаційної скарги, представник заявників оскаржує рішення суду першої та апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, тобто просить задовольнити всі заявлені позовні вимоги.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом у 2020 році та заявляли три позовні вимоги немайнового характеру.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 102,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 840,80 грн; 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 10 510,00 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Отже, заявникам необхідно сплатити судовий збір у розмірі 5 044,80 грн ((840,80*3)*200%=5 044,80 грн).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Бердниченко Ірини Анатоліївни про поновлення строку на касаційне оскарження відмовити.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Бердниченко Ірини Анатоліївни на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 березня 2021 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 18 травня 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання зазначених в ухвалі вимог, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць