Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в складі головуючого судді Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 5000 грн щомісячно.

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 21 вересня 1996 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають сина ОСОБА_5 . В шлюбі перебувають 26 років, однак відповідач впродовж тривалого часу ухиляється від утримання їхньої дитини. Нині не проживають разом з відповідачем та не ведуть спільний побут, дитина проживає з нею. Відповідач свого обов`язку по утриманню сина не виконує, жодних коштів на дитину не надає. На її прохання щодо утримання сина не реагує та ігнорує їх. Знаючи, що син навчається в Рівненському ліцеї "Центр надії" та відвідує гурток з навчання робототехніки та програмування у закладі "RoboCode", тим самим потребує постійної батьківської уваги і допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх прямих батьківських обов`язків. Свої доходи від неї відповідач приховує. Одноосібно їй важко утримувати та повноцінно забезпечувати дитину всім необхідним для її повноцінного виховання та розвитку. Також значно зросли витрати на комунальні послуги та зросла вартість продуктів. Всі витрати несе самостійно, хоча нині знаходиться в пошуках роботи. Вартість навчання в Рівненському ліцеї "Центр надії" становить 1000 грн, які були сплачені нею. Кошти за навчання сина у закладі "RoboCode" також сплачені саме нею в сумі 997,50 грн та 1440 грн. Крім того, у сина є сколіоз і з метою його лікування лікар прописав носіння ортопедичних устілок, регулярні лікувальні масажі та лікувальне плавання в басейні. Комплекс цього лікування теж потребує значних коштів, які вона не в змозі повністю самостійно оплачувати.

Ухвалою від 12 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що з часу одруження з позивачем всі члени сім`ї перебували на його утриманні. він працював за кордоном та мав стабільний дохід, що дозволяло повністю забезпечувати свою сім`ю всім необхідним. Дружина та діти мали можливість систематично їздити на відпочинок за межі україни, мати якісне харчування, якісний одяг, медичне обслуговування в разі потреби. Позивач могла дозволити собі не працювати останні 10 років, так як в цьому не було потреби. В квітні 2022 року після початку війни був вимушений повернутися на територію України та звільнитись з роботи. Звільнення з роботи суттєво вплинуло на його матеріальне становище, адже в Україні тривалий час роботи не мав. На утримання сім`ї витрачав залишки заощаджень. В період з 27 липня 2022 року по 24 січня 2023 року перебував на обліку в центрі зайнятості у зв`язку з пошуком роботи. Нині офіційно працевлаштувався на ПАТ "Рівнеазот", де матиме стабільний щомісячний заробіток до 10000 грн. Погіршення матеріального становища змінило ставлення до нього з боку позивача, у зв`язку з чим з листопада 2022 року почав проживати окремо від дружини без розірвання шлюбу. Спільні діти проживають окремо від них обох ОСОБА_6 донька ОСОБА_7 проживає в Австрії з 2012 року у зв`язку з навчанням у Віденському національному університеті. Менший син ОСОБА_5 проживає в Австрії з грудня 2022 року разом зі старшою донькою. Дочка та син утримуються за рахунок зароблених ним до війни коштів, які він завчасно передав для старшої дочки, у якої є всі необхідні нотаріально завірені документи, згідно яких старша донька є законним представником інтересів меншої дитини за межами України і має право розпоряджатися коштами в інтересах дитини. Перш ніж передати на проживання сина до старшої дочки в Австрію, він передав останній наявні в нього залишки валютних заощаджень на загальну суму 10000 євро. Має намір і далі забезпечувати сина всім необхідним через старшу дочку. З обома дітьми має постійне спілкування та психологічний контакт. Оплата за навчання сина була здійснена позивачем не з її коштів, а з коштів, які були ним зароблені до війни. він особисто здійснював оплату гуртка робототехніки. Правила та вимоги щодо організації надання послуг в закладі "RoboCode" підписані особисто ним, що підтверджує, що він цікавився життям сина на момент його проживання в Україні та вирішував організаційні питання, пов`язані з влаштуванням сина на вказаний гурток. Докази щодо навчання сина за минулий період не є аліментними зобов`язаннями, а відносяться до додаткових витрат. Квартира, в якій проживає позивач, не перебуває у власності останньої, а тому тягар утримання вказаного житла несе він як власник квартири і в разі наявності заборгованості по платежам такі зобов`язання будуть стягуватися з нього, а не з позивача чи дітей. Донька проживає за межами України з 2012 року, син - з грудня 2022 року, тому вони не є споживачами комунальних послуг за місцем проживання позивача. Також позивач не може нести жодних витрат щодо забезпечення сина харчуванням, оскільки він проживає за кордоном. На момент подання позивачем позову про стягнення аліментів на утримання дитини остання була обізнана, що син не буде фактично проживати з нею і, відповідно, не на ній буде тягар матеріального утримання дитини. Насправді позивач намагається вирішити питання свого матеріального утримання з огляду на факт відсутності у неї роботи.

У відповіді на відзив позивач зазначила, що відповідач ніколи самостійно повністю не утримував їх сім`ю, оскільки вона з 27 червня 2003 року була фізичною особою-підприємцем, мала свої торговельні місця та здійснювала торговельну діяльність і теж за рахунок прибутку утримувала частково сім`ю, чим вносила свій вклад в спільний бюджет сім`ї. ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 і вона пішла в декретну відпустку, отримала декретні виплати в сумі 60000 грн, які також пішли на утримання дітей. 5 березня 2022 року з донькою та сином в`їхали до Австрії. 23 квітня 2022 року до них у Відень прилетів ОСОБА_2 . За період перебування в Австрії протягом березня-травня 2022 року витрачали кошти на прожиття та утримання всієї сім`ї, що були перераховані відповідачем дочці ОСОБА_8 . Жодної передачі коштів в сумі 10000 євро перед від`їздом сина від відповідача не було. З відповідачем не складаються подружні стосунки протягом трьох років і у вересні 2022 року він пішов з сім`ї, а не з листопаа 2022 року. З того часу він не приймав повноцінної участі в утриманні дитини. 3 грудня 2022 року в телефонному режимі з дочкою ОСОБА_9 прийняли рішення, щоб чин повернувся в Австрію. 7 грудня 2022 року дочка приїхала в Україну і 9 грудня 2022 року з ОСОБА_5 виїхали в Австрію. На момент подання позову питання виїзду сина ще не існувало і не планувалося. Перед виїздом сина за кордон ними, як батьками, була надана нотаріальна заява-згода на тимчасовий виїзд дитини за кордон. Заявою передані лише права виховання і самостійного вирішення усіх питань, пов`язаних з перебуванням сина за кордоном, а не права повної опіки над сином. Заява носить тимчасовий характер на період з 6 грудня 2022 року до 6 грудня 2023 року. Фактично планується перебування сина за кордоном до літа 2023 року. Нині син дистанційно навчається в школі "Центр надії" і щомісяця за школу потрібно сплачувати 1000 грн за додаткові освітні послуги. 29 грудня 2022 року сплатила за навчання сина 2000 грн. Також нею було під час перебування сина до виїзду за кордон здійснено покупки продуктів та коли він вже поїхав, то 7 лютого 2023 року передала на Австрію речову продуктову передачу вагою 20 кг. З 21 лютого 2023 року влаштована на роботу в ТОВ "Укрмашпроектгруп" на посаду бухгалтера. Всі потрачені відповідачем кошти на сім`ю впродовж її існування не є аліментами, а чоловічим обов`язком утримувати сім`ю. Після вересня 2023 року і донині відповідач не переймається утриманням сина.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що в березні-травні 2022 року їх сім`я проживала в Австрії. Кошти, які були в наявності, витрачені на проживання, а залишок коштів залишили дочці. З вересня 2022 року відповідач пішов з сім`ї і з тих пір сином не цікавиться. В березні 2023 року дійсно відповідач зробив два перекази на 4000 грн, але до того нічого не давав. З 9 грудня 2022 року син живе в Австрії зі страшою дочкою за її кошти. В Австрії син ходить до школи, але в ліцеї "Центр надії" навчання продовжує он-лайн, тому вона і надалі сплачує по 1000 грн щомісячно. З 16 жовтня 2022 року син навчався закладі "RoboCode", але зараз цього навчання немає. Хоча син фактично живе за кошти старшої дочки, вона передає йому передачі та пересилає кошти. Влітку 2023 року син має повернутися в Україну і буде перебувати на її утриманні.

Відповідач позов не визнав та пяснив, що останні 10 років працював за кордоном і отримував значні кошти, утримував повністю сім`ю. Коли почалася війна, розірвав контракт і повернувся спочатку в Австрію, а тоді в Україну. Роботи не було, доходи зменшилися, але були накопичення у страшої доньки. ОСОБА_10 сина він оплачував також. Після влаштування на роботу пересилає кошти дочці на утримання сина.

Представник відповідача додатково пояснила, що син сторін з грудня 2022 року проживає зі старшою дочкою сторін, якій батьками надана довіреність на виховання та утримання дитини. Дитина не живе з жодним із батьків. Шлюб між сторонами не розірваний, місце проживання дитини не визначено. До виїзду дитини за кордон основний тягар утримання сина лежав на відповідачеві. Після працевлаштування відповідач з кожної заробітної плати перераховує кошти дочці на картку для утримання сина. Доказів щодо виконання обов`язку по утриманню спільної дитини в більшому розмірі, ніж відповідач, позивач не надала. У випадку недостатності коштів для утримання дитини належним позивачем є донька сторін, з якою проживає дитина.

Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 1996 року Луцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження № НОМЕР_1 .

Сторони мають повнолітню дочку ОСОБА_11 та неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 3 січня 2013 року

Відпаовідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 4728, виданої 23 січня 2020 року Центром надання адміністративних послуг у місті Рівному, місце проживання ОСОБА_4 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 .

1 вересня 2022 роу між Рівненським ліцеєм "Центр надії" ім.Надії Маринович Рівненської міської ради та ОСОБА_1 укладена додаткова угода № 1 до договору про надання платної освітньої послуги № 1 від 1 вересня 2020 року, за умовами якої вартість платної освітньої послуги у 2022/2023 навчальному році для здобувача освіти початкової школи (1-4 класи) становить 1000 грн.

14 жовтня 2022 року та 29 грудня 2022 року на рахунок Рівненської спеціалізованої школи 1-3 ступенів Центр надії позивач ОСОБА_1 сплатила за надання освітніх послуг учню 4-Б кл. ОСОБА_4 1000 грн та 2000 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0..1 та квитанцією 0.0..1.

Син сторін з 16 жовтня 2022 року до 4 грудня 2022 року навчався робототехніці та програмуванню у закладі "RoboCode". Оплату за навчання 18 жовтня 2022 року в сумі 997,50 грн та 15 листопада 2022 року в сумі 1440 грн здійснила позивач (квитанції № 0.0..1 та № 0.0..1), а також 10 листопада 2022 року в сумі 1440 грн здійснив відповідач (квитанція № 0.0..1).

6 грудня 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підписали заяву компетентним органам, засвідчену приватним нотаріусом Рівненського ноатірального округу Піддубною Л.П., якою надали свою згоду на тимчасову поїздку їхньго малолітнього сина ОСОБА_4 за кордон в період з 6 грудня 2022 року по 6 грудня 2023 року у супроводі його сестри ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_4 батьки надали повне право виховання дитини, право вирішувати самостійно всі питання, пов`язані з перебуванням сина за кордоном.

9 грудня 2022 року син сторін ОСОБА_5 разом зі старшою дочкою сторін ОСОБА_13 виїхали за межі України. З 20 грудня 2022 року місце проживання ОСОБА_4 зареєстроване в АДРЕСА_2 , про що свідчить підтвердження реєстрації місця проживання, видане 20 грудня 2022 року Управлінням магістрату для району 2/20 магістрату ОСОБА_14 .

Відповідач 3 березня 2023 року та 8 березня 2023 року перерахував на рахунок ОСОБА_15 кошти на загальну суму 4000 грн допомоги на утримання ОСОБА_4 , що підтверджується квитанцією № 11807627 та квитанцією № 11840523. Крім того, відповідач 7 березня 2023 року сплатив кошти в сумі 2050,25 грн як оплату за послуги репетитора для ОСОБА_4 , що підтверджується квитанцією № RC.OCG985YSGH0CJ81VSUIJ.

Позивач, в свою чергу, 7 лютого 2023 року відправила посилку вагою 20 кг, оголошеною вартістю 500 грн, для передачі сину ОСОБА_5 , про що свідчить квитанція № 3703.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої і стягуються аліменти.

Позивач звернулася з позовом про стягнення з відповідача аліменті на утримання сина 25 листопада 2022 року.

Син сторін ОСОБА_5 з 9 грудня 2022 року виїхав за межі України та проживає зі старшою дочкою сторін в Австрії.

В судовому засіданні позивач визнала, що син фактично утримується за кошти їх спільної з відповідачем дочки. Також позивач визнала, що до вересня 2022 року відповідач виконував обов`язок щодо утримання сім`ї, в тому числі малолітнього сина.

З матеріалів справи суд встановив, що до виїзду дитини за кордон відповідач брав участь у витратах на навчання сина в закладі "RoboCode".

Після виїзду сина за кордон як позивач, так і відповідач надають матеріальну допомогу дочці ОСОБА_8 в утриманні їх малолітнього сина, про що свідчать досліджені докази.

За таких обставин відсутні підстави стверджувати, що позивач одноосібно несе витрати на утримання дитини, яка фактично з нею з 9 грудня 2022 року не проживає.

Докази здійснення позивач витрат на лікування сина у справі відсутні. Покликання позивача на понесення нею витрат на харчування та оплату комунальних послуг суд до уваги не приймає, оскільки син проживає в іншій країні.

Щодо доводів позивача про повернення сина в Україну влітку 2023 року, то суд звертає увагу, що відповідно до ч.6 ст.265 ЦПК України висновок суду про задоволення позову повністю або частково не може залежати від настання або ненастання певних обставин.

Враховуючи, що син сторін ОСОБА_5 з грудня 2022 року не проживає з позивачем, доказів надання матеріальної допомоги в утриманні сина лише позивачем суду не надано, в позові належить відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 258-259, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складене 10 квітня 2023 року.

Суддя