судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Ступак О. В.
справа № 570/4129/20
Постановою Верховного Суду від 08 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Рівненського апеляційного суду від 22 липня 2021 року залишено без змін.
Колегія суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції виходила з того, що позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди у зв`язку з невиконанням рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2014 року у справі № 570/3704/14-а, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, оскільки спір за вимогами ОСОБА_1 про компенсацію відсотків, інфляційних втрат, трьох процентів річних на підставі статті 625 ЦК України, а також відшкодування моральної шкоди виник внаслідок несвоєчасного виконання судового рішення у адміністративній справі, яким зобов`язано орган Пенсійного фонду поновити нарахування та виплату пенсії й виплатити заборгованість, яке було ухвалено адміністративним судом, тому вимоги позивача підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Із висновками та результатом розгляду цієї справи я не погоджуюся, у зв`язку із чим, відповідно до частини третьої статті 35 ЦПК України, викладаю окрему думку.
Обставини справи
10 грудня 2014 року постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду постанову Рівненського районного суду Рівненської області від 08 вересня 2014 року скасовано та ухвалено нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 частково задоволено; зобов`язано Управління Пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком з урахуванням проведених виплат за період з 01 січня 2014 року до 02 серпня 2014 року.
16 січня 2015 року Рівненський районний суд видав виконавчий лист зі встановленим строком пред`явлення до виконання до 10 грудня 2015 року.
25 листопада 2019 року на виконання зазначених рішень суду Пенсійний фонд здійснив позивачу виплату коштів у розмірі 30 857,45 грн.
Застосовані норми права
З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства - цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.
Статтею 19 ЦПК України визначено, що у порядку цивільного судочинства загальні суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також із інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
Публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).
Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення - публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.
Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Таким чином, вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі залежить від характеру спірних правовідносин.
Висновки за результатами розгляду справи
Вирішення юрисдикційних конфліктів є одним з основних завдань Великої Палати Верховного Суду, що підтверджує складність питання визначення юрисдикції у кожній конкретній справі.
З початку роботи Велика Палата Верховного Суду неодноразово змінювала висновки у визначені юрисдикції спорів.
У справі, що переглядається, ОСОБА_1 ще у жовтні 2020 року звернувся із вимогами про стягнення процентів за безпідставне утримання коштів, інфляційних втрат та трьох процентів річних, відшкодування моральної шкоди, оскільки Управлінням Пенсійного фонду в Рівненській області тривалий час не виконувалось судове рішення про перерахування йому коштів.
Водночас, на моє переконання, звертаючись до суду з цим позовом у жовтні 2020 року в порядку цивільного судочинства ОСОБА_1 мав абсолютно обґрунтоване розуміння того, що подібні справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.
По-перше, аналогічний позов ОСОБА_1 , поданий у листопаді 2018 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних від простроченої суми у розмірі 14 185,48 грн, відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн розглядався за правилами цивільного судочинства (справа № 570/5756/18). Належність спору до юрисдикції цивільних судів підтвердив і Верховний Суд у постанові від 23 лютого 2022 року.
По-друге, на момент звернення ОСОБА_1 у жовтні 2020 року з позовом у цій справі існували висновки Великої Палати Верховного Суду щодо юрисдикції аналогічних спорів, які в силу положень частини четвертої статті 263 ЦПК України підлягали врахуванню судами, а саме:
- у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 676/1557/16-ц (провадження № 14-197цс19) зазначено, що: «пункт 1 частини першої статті 3 КАС України визначав справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що 21 березня 2016 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області постановив ухвалу про закриття провадження у справі № 676/7544/15-а за позовом ОСОБА_1 про відшкодування фінансових втрат, завданих внаслідок несвоєчасного виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду у від 10 липня 2013 року у справі № 2208/2757/12 начальником Управління Пенсійного фонду України у м. Кам`янець-Подільському та Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області. Суд вважав, що позивач заявив за правилами адміністративного судочинства вимогу про відшкодування шкоди без вимоги вирішити публічно-правовий спір. А тому адміністративний суд не має юрисдикції щодо розгляду такого спору. Оскільки 23 березня 2016 року - на час звернення позивача до суду у справі № 676/1557/16-ц - відповідач погасив борг за пенсійними виплатами, ця справа стосується захисту права позивача на компенсацію, зумовлену простроченням виплати пенсії належного розміру, Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи касаційної скарги щодо юрисдикції адміністративного суду»;
Тобто, висновки, які враховані Верховним Судом у цій справі, ініційованій позивачем ОСОБА_1 у жовтні 2020 року, були прийняті Великою Палатою Верховного Суду у лютому 2021 року, тобто після подання позову в порядку цивільного судочинства.
Оскільки на час звернення позивача до суду із цим позовом та ухвалення по суті спору рішення судом першої інстанції, справи за вимогами ОСОБА_1 підлягали розгляду у порядку цивільної юрисдикції відповідно до існуючої на той час судової практики, Верховний Суд, на моє переконання, не повинен був погоджуватись із судом апеляційної інстанції про закриття провадження у справі.
Зміна позиції Великою Палатою Верховного Суду щодо юрисдикції спору після пред`явлення позову та вирішення справи по суті судом першої інстанції, на моє переконання, не може бути підставою для скасування рішення та закриття провадження у справі на стадії перегляду справи як в суді апеляційної, так і в суді касаційної інстанції.
Скасування рішення суду першої інстанції по суті спору, прийнятого відповідно до діючої на той час практики визначення юрисдикції аналогічних справ, та закриття провадження у справі на стадії апеляційного перегляду не відповідає принципу правової визначеності, як складової верховенства права, відповідно порушує право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя, а тому переконана, що розгляд цього спору на стадії апеляційного перегляду необхідно було продовжувати за правилами цивільного судочинства.
Мінливість практики національних судів створила ОСОБА_1 перешкоди у реалізації права на судовий захист, цей спір, на моє переконання, підлягав розгляду за правилами цивільного судочинства тому, що на момент пред`явлення позову подібні справи розглядались за правилами цивільного судочинства.
Позиція Великої Палати Верховного Суду щодо адміністративної юрисдикції аналогічних справ, яка покладена в основу остаточного судового рішення у цій справі, сформульована після постановлення рішення судом першої інстанції, а тому не могла бути підставою для скасування ухваленого по суті рішення та закриття провадження у справі.
Підсумовуючи, вважаю, що за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 з метою забезпечення позивачу ефективного права на судовий захист та справедливий судовий розгляд вважаю, Верховний Суд повинен був скасувати постанову суду апеляційної інстанції про закриття провадження у справі та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції за правилами цивільного судочинства.
Суддя О. В. Ступак