Провадження № 4-с/686/26/23
УХВАЛА

11 квітня 2023 року

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючої судді Салоїд Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Лоб І.А.,

представника заінтересованої особи Каденко О.О., Гільовського О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький в залі суду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця Першого відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Подану скаргу мотивує тим, що 14.08.2019 року він здав на примусове виконання до Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому виконавчий лист по справі 686/11238/16-ц, виданий 13 серпня 2019 року про визначення способів участі батька, ОСОБА_1 , у вихованні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом систематичних побачень з дитиною кожного вівторка та четверга з 17 години до 20 години та в суботу з 10 години до 20 години та 30 днів (підряд чи частинами) влітку для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з урахуванням часу такого ж відпочинку матері з сином, стану здоров`я дитини, графіку роботи та режиму виховного процесу в навчальному закладі.

Боржник ОСОБА_3 рішення суду в добровільному порядку не виконувала.

25 червня 2021 року він звернувся до Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький із заявою про надання інформації про хід виконавчого провадження та 02 липня 2021 року із заявою про відновлення виконавчого провадження.

Постанову про відкриття виконавчого провадження від 14.08.2019 року та постанову про закінчення виконавчого провадження від 09.09.2019 року (без підпису головного державного виконавця Перепелюк О.П.) він отримав лише 22.07.2021 року.

У постанові про закінчення виконавчого провадження від 09.09.2019 року зазначено про фактичне виконання рішення суду.

Згідно акту державного виконавця від 09.09.2019 року зазначено дослівно: «Рішення виконується, ОСОБА_3 не чинить перешкод, рішення виконує в повному обсязі», при цьому підпис стягувача у цьому акті відсутній. Докази про те, що стягувачу державним виконавцем Перепелюк О.П. направлявся виклик на побачення з дитиною 09.09.2019 року у матеріалах виконавчого провадження № 39813350 відсутній.

При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження № 39813350 було виявлено, що копії постанов про відкриття та закінчення виконавчого провадження отримала адвокат Самбір О.Є. на підставі ордеру серії ХМ № 012323, котрий не містить посилання, що він виданий на право вчинення адвокатом виконавчих дій в означеному виконавчому проваджені та відсутності договору про надання йому правової допомоги ОСОБА_4 у виконавчому провадженні.

З цих підстав, постановою начальника Першого відділу ДВС м. Хмельницького Загребельським О.П. в порядку контролю за виконанням виконавчого провадження відповідно до частини 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» проведено перевірку законності матеріалів виконавчого провадження № 59813350 від 14.08.2019 року.

Цією постановою констатовано, що дії головного державного виконавця Першого відділу ДВС Перепелюк ОЛ.П. визнано такими, що суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та скасовано постанову від 09.09.2019 року.

Відповідно до норм статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попереджається про кримінальну відповідальність.

Проте, державним виконавцем заходів, передбачених статтями 63, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» не вчинялись.

Постанова про стягнення виконавчого збору була винесена лише 16 липня 2021 року. Просить поновити строк на оскарження бездіяльності Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому, визнати незаконною бездіяльність головного державного щодо невиконання виконавчого листа, щодо не своєчасного винесення постанови про стягнення виконавчого збору в межах виконавчого провадження,визнати незаконною бездіяльність начальника Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому щодо неналежної організації контролю за виконанням судового рішення та ненадання відповіді на звернення від 25 червня 2021 року, зобов`язати Перший відділ ДВС здійснити заходи, передбачені статтями 63, 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», а саме винести рішення про стягнення штрафів за невиконання рішення суду боржником, звернутись до органу досудового розслідування з повідомленням про вчинення боржником кримінального правопорушення, звернутись із поданням до суду про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, винести вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 , повідомлений про час і місце розгляду справи належним чином..

В судове засідання представник Другого відділу Державної виконавчої служби м. Хмельницький не з`явився, подав заяву про розгляд справи за її відсутності, у задоволенні скарги просить відмовити.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заперечив про задоволення скарги. Вважає, що заявник не переслідує мети виконувати рішення суду та бачитись з дитиною.

Суд, перевіривши доводи заявника, заслухавши заперечення представника ДВС, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 24 листопада 2016року первісний позов ОСОБА_5 та зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_2 , шляхом систематичних побачень з дитиною кожного вівторка та четверга з 17 до 20 години, щосуботи з 10 до 20 години, влітку 30 днів (підряд чи частинами) для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з урахуванням часу такого ж відпочинку матері з сином, стану здоров`я дитини, графіку роботи та режиму виховного процесу в навчальному закладі.

На підставі цього рішення 13 серпня 2019 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав стягувачу виконавчий лист №686/11283/16-ц, який перебуває у відділі ДВС на примусовому виконанні (виконавче провадження №59813350).

7 вересня 2021 року Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області видав стягувачу ОСОБА_3 виконавчий лист №686/11283/16-ц для виконання рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 24 листопада 2016 року.

Судом достовірно встановлено, що 13.08.2019 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області видано виконавчий лист № 686/11283/16-ц, на підставі якого постановою державного виконавця від 14.08.2019 року було відкрито виконавче провадження № 59813350.

09.09.2019 року державним виконавцем у вказаному виконавчому провадженні було складено акт, в якому відображено, що боржник жодних перешкод у побаченні батька з дитиною не чинить та рішення виконується належно. Цього ж дня постановою державного виконавця виконавче провадження було закінчено.

13.09.2019 року постанову про закінчення виконавчого провадження було отримано представником стягувача.

При цьому, суд оцінює критично, і до уваги не бере посилання заявника на те, що державний виконавець Перепелюк О.П. допустила бездіяльність та не виконувала рішення суду, позаяк з часу звернення до примусового виконання виконавчого листа ОСОБА_6 жодного разу не звертався до відділу ДВС з приводу не виконання рішення суду, а звернувся з такою заявою лише у липні 2021 року.

Так, 05.07.2021 року стягувачем подано заяву про відновлення виконавчого провадження.

13.07.2021 року начальником Першого відділу ДВС було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 09.09.2019 року та зобов`язано державного виконавця відновити виконавче провадження.

14.07.2021 року виконавче провадження постановою державного виконавця було відновлено, а 16.07.2021 року з боржника було стягнуто виконавчий збір у розмірі 12000 грн.

22.07.2021 року державним виконавче здійснювався виклик сторін виконавчого провадження з метою визначення місця побачення батька з дитиною.

Постановою державного виконавця від 22.07.2021 року визначено місце побачення батька з дитиною.

З акту державного виконавця від 22.07.2021 року вбачається, що здійснено виїзд на місце побачення батька з дитиною, однак стягувач для побачення з дитиною не з`явився.

24.07.2021 року стягувач ОСОБА_1 знову на побачення з дитиною не з`явився, про що свідчить заява боржника від 24.07.2021 року.

26.07.2021 року постановою державного виконавця знову визначено місце побачення батька з дитиною.

Згідно акту державного виконавця від 27.07.2021 року стягувач для побачення з дитиною вкотре не прибув.

30.07.2021 року стягувач звернувся до начальника відділу ДВС зі скаргою на постанову державного виконавця про визначення місця побачення з дитиною, у задоволенні якої йому відмовлено постановою начальника відділу ДВС від 05.08.2021 року.

У серпні 2021 року стягувачем подано до суду дві скарги на чисельні дії та бездіяльність посадових осіб ДВС, вимоги у яких частково накладались. Зокрема, у скарзі, яка була розглянута Хмельницьким міськрайонним судом 13.12.2021 року, стягувач аналогічно просив визнати незаконними бездіяльність начальника відділу ДВС щодо організації контролю за виконанням рішення суду та всього першого відділу ДВС у м. Хмельницькому щодо невнесення документів до сайту Міністерства юстиції України.

Дослідивши наявні матеріали, суд приходить до висновку про безпідставність доводів скарги стягувача з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2021 року стягувач звертався до суду також зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність начальника Першого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницького) Загребельського О.П., старшого державного виконавця цього відділу Загородньої Г.Л. і головного державного виконавця цього відділу Перепелюк О.П.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.12.2021 року скаргу задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність державного виконавця щодо організації 30-денного побачення з дитиною влітку для спільного відпочинку та оздоровлення; визнано незаконною бездіяльність начальника відділу ДВС щодо неналежного контролю за виконанням рішення суду. В решті скарги відмовлено.

Як вбачається з постанови Хмельницького апеляційного суду від 15.02.2022 року, якою означена ухвала суду першої інстанції залишена без змін, предметом судової перевірки були всі дії та бездіяльність посадових осіб ДВС у цьому виконавчому провадженні з 14.07.2021 року до 19.08.2021 року, що випливає з встановлених судом першої та апеляційної інстанції обставин.

Суд враховує те, що хронологічно цей період охоплює всі дії та бездіяльність посадових осіб ДВС у цьому виконавчому провадженні, які могли бути оскаржені стягувачем і на підставі скарги від 30.07.2021 року, що надійшла до суду 02.08.2021 року.

Тобто, судом у справі № 686/11283/16-ц вже надавалась оцінка діям та бездіяльності державних виконавців та начальника відповідного відділу ДВС, за результатами якої була визнана незаконною бездіяльність державного виконавця у певній частині і начальника відділу ДВС щодо неналежного контролю в цілому.

Всі інші дії та рішення, вчинені та прийняті у виконавчому провадженні у цей період суд оцінив як законні та правомірні.

З аналогічних підстав не підлягають задоволенню вимоги стягувача про зобов`язання державних виконавців та відповідного відділу ДВС до вчинення дій по виконанню рішення суду, оскільки вони є похідними від визнання бездіяльності вказаних осіб незаконною.

Крім цього, суд виходить із того, що матеріали виконавчого провадження містять підтвердження достатньої кількості заходів, вжитих державними виконавцями на виконання рішення суду. При цьому, якщо побачення батька з дитиною не відбувались, то це перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із тим, що саме стягувач не з`являвся на визначені судом та державним виконавцем побачення.

В подальшому ж, як вбачається з висновку експерта № 2678/22-26 від 08.12.2022 року, й ставлення дитини до побачень з батьком оформилось в стабільно негативне, що має істотне значення для всіх юрисдикційних процедур в Україні.

Так, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 18 цієї ж Конвенції батьки несуть основу відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, що у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Небажання дитини спілкуватись з батьком є обставиною, що унеможливлює виконання рішення суду про її побачення з батьком, та, у випадку схиляння його до цього, може призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Такої позиції дотримується Верховний Суд, вирішуючи аналогічні спори, наприклад, у постановах від 10.09.2020 року у справі №824/308/20-а, від 08.07.2021 року у справі № 640/11833/19 тощо.

Що ж до визнання незаконною бездіяльності державного виконавця щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору, то суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції що діяла на той час) виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження… .

Згідно з п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 цього ж закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, виконавчий збір за загальним правилом, визначеним ч. 4 ст. 27 профільного закону, стягується автоматично при відкритті провадження у справі у всіх випадках, крім тих, які передбачені законом. Одним з таких випадків є й фактичне виконання рішення суду до винесення постанови про відкриття провадження у справі. Такої позиції притримується і Верховний Суд, наприклад, у постанові від 14.01.2021 року у справі № 750/2414/17. При цьому, добросовісність і всебічність дій державного виконавця в такому випадку передбачає вжиття заходів щодо встановлення факту виконання/не виконання рішення суду, на підставі яких і має бути прийнято рішення про наявність підстав для стягнення виконавчого збору.

У даній справі державний виконавець вживав заходів для виконання означеної процедури: рішення про стягнення виконавчого збору не приймалось і у постанові про відкриття виконавчого провадження відображено не було. Після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем здійснено перевірку виконання рішення суду та позитивний висновок відображено у відповідному акті.

Крім того, суд враховує, що постанова про стягнення виконавчого збору з підстав повідомлення стягувачем про те, що рішення не виконується боржником, була винесена за результатами розгляду заяви стягувача одразу після відновлення виконавчого провадження, тобто 16.07.2021 року.

Таким чином, права стягувача, який не є вигодонабувачем цього виду стягнення з боржника, не порушені, а законність постанови про стягнення виконавчого збору оскаржується боржником в порядку адміністративного судочинства (справа за позовом ОСОБА_3 до Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому про визнання незаконною та скасування постанови № 560/9375/21).

Тому із викладених підстав скарга задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 447. 450,451 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відмовити.

Повний текст ухвали складено 17 квітня 2023 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом 15 діб з часу її проголошення.

Суддя: