ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/7883/22

Провадження № 22-ц/4820/781/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2023 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звертаючись в суд з цим позовом до відповідача, вказував, що 29.12.2018 року на автодорозі Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка трапилася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 та «Dafas95XF» з д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок створення аварійної ситуації водій автопоїзда у складі тягача «Dafas95XF» д.р.н. НОМЕР_3 та бортового причепа «Kroegerpw400» д.р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_3 в стані екстреного гальмування змістився на другорядну дорогу, що проходить до с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, виїхав за її межі, де тягач «ОАРАБ 95ХР» д.р.н. НОМЕР_3 передньою частиною здійснив наїзд на приміщення непрацюючого кафе «Два леви».

У зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою, водій тягача «Dafas95XF» д.р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_3 та пасажири даного тягача, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 загинули на місці події, а тягач «Dafas95XF» д.р.н. НОМЕР_3 який належить ОСОБА_1 зазнав значних механічних пошкоджень.

20.05.2020 року в ході досудового розслідування встановлено, що аварійну ситуацію, яка призвела до даної дорожньо-транспортної пригоди, створив автомобіль «Volkswagen Bora» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , якому 20.07.2020 року вручено обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України.

Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Volkswagen Bora» д.р.н. НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «Українсько-пожежна страхова компанія» згідно полісу №АМ/8153893. Розмір страхової суми на випадок заподіяння шкоди, життю та здоров`ю потерпілого становить 200 000 грн., на випадок шкоди заподіяної майну потерпілого 100 000 грн.

Відповідно до висновків автотоварознавчої експертизи №300/19 від 21.07.2019 року, автомобіль «Dafas95XF» д.р.н. НОМЕР_3 є фізично знищеним, оскільки вартість його відновлювального ремонту у розмірі 1919829,68 грн. перевищує його ринкову вартість 247621, 92 грн.

Відповідно до висновків автотоварознавчої експертизи №300-1/19 від 14.08.2019 року та від 21.07.2019 року утилізаційна вартість пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Dafas95XF» д.р.н. НОМЕР_3 складає 37740 грн; ринкова вартість автомобіля«Dafas95XF» д.р.н. НОМЕР_3 становить 247621,92 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Dafas95XF» д.р.н. НОМЕР_3 становить 1919829,68 грн.

Враховуючи те, що внаслідок ДТП автомобіль «Dafas95XF» д.р.н. НОМЕР_3 вважається фізично знищеним, а сума завданого власнику автомобіля матеріального збитку перевищує розмір страхової суми, передбаченої полісом страхування №АМ/8153893, позивач просив стягнути з відповідача страхову виплату у максимальному розмірі, передбаченому полісом страхування, 100000 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 100000 грн. страхового відшкодування та витрати на правову допомогу 12025 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь держави судовий збір 1000 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» просить скасувати рішення суду як незаконне, і в позові відмовити. На думку апелянта, хибним є висновок суду про те, що позивач пропустив спеціальний строк з об`єктивних причин та зважаючи на трирічний строк позовної давності звернувся до суду за захистом порушеного права в установленому порядку. Судом не взято до уваги, що навіть з 20.05.2020р. до 29.12.2021р. у позивача було достатньо часу для подачі позовної заяви в межах трирічного строку позовної давності.

Позовну заяву подано до суду після 18.04.2022 року, після спливу строку позовної давності, а клопотання ПрАТ «УПСК» про застосування строку позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 безпідставно залишено без уваги. Також судом не взято до уваги положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими передбачено підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Законом України № 1961-IV встановлено спеціальний строк, впродовж якого потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, може реалізувати своє право на отримання страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, та підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування. Позивач не звертався до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування в межах річного строку, відповідно пропустив визначений законом строк для подання заяви про страхове відшкодування.

Позивачем не подано заяву про страхове відшкодування або позовну заяву навіть протягом року з моменту коли він отримав інформацію про особу іншого учасника ДТП. При цьому відсутні докази на підтвердження поважності причин, що перешкоджали позивачу подати до ПрАТ «УПСК» заяву про страхове відшкодування в межах строку, визначеного законом.

Відповідно до п. 5 Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8153893 розмір франшизи складає 2 000 грн. Судом не взято до уваги, що згідно з п. 12.1 ст. 12 Закону України № 1961-IV страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Витрати позивача на правничу допомогу підлягають зменшенню, оскільки є неспівмірними, необґрунтованими та непропорційними до предмета спору.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. Вказує, що позивач довідався про транспортний засіб та особу, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду лише 20.05.2020 року, а позов поданий 18.04.2022 року в межах загального строку позовної давності. Пропуск річного строку звернення із заявою до страховика не припиняє матеріальне право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Доводи відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу є надуманими та безпідставними. Просить стягнути на його користь з відповідача витрати пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3350 грн.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції не повній мірі з`ясував обставини, які мають значення для справи, допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норми матеріального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід змінити.

Так, судом встановлено, що 29.12.2018 року близько 23.26 год., невстановлений легковий автомобіль, під`їжджаючи з другорядної дороги до перехрестя із головною автодорогою М-12, не зупинився перед краєм перехрещення проїзної частини автомобільної дороги М-12, щоб надати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя проїзних частин по головній дорозі, здійснив виїзд на головну дорогу М-12, на 275 км + 680 м, де виконав різку зупинку, чим створив небезпеку для руху та водночас аварійну ситуацію автопоїзду у складі тягача «Dafas95XF» д.р.н. НОМЕР_3 та бортового причепа «Kroegerpw400» д.р.н. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 .

Внаслідок створення аварійної ситуації водій автопоїзда у складі тягача «Dafas95XF» д.р.н. НОМЕР_3 та бортового причепа «Kroegerpw400» д.р.н. НОМЕР_4 ОСОБА_3 , в стані екстреного гальмування змістився на другорядну дорогу, що проходить до с. Давидківці Хмельницького району Хмельницької області, виїхав за її межі, де тягач «ОАРАБ 95ХР» д.р.н. НОМЕР_3 передньою частиною здійснив наїзд на приміщення непрацюючого кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

В зв`язку з даною дорожньо-транспортною пригодою водій тягача «Dafas95XF» д.р.н. НОМЕР_3 ОСОБА_3 та пасажири тягача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 загинули на місці події, а тягач «Dafas95XF» д.р.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , зазнав значних механічних пошкоджень.

20.05.2020 року в ході досудового розслідування було встановлено, що аварійну ситуацію, яка призвела до даної дорожньо-транспортної пригоди, створив автомобіль «Volkswagen Bora» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , якому 20.07.2020 року вручено обвинувальний акт у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 286 та ч. 1 ст. 135 КК України.

Цивільно-правова відповідальність володільця автомобіля «Volkswagen Bora» д.р.н. НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «Українсько-пожежна страхова компанія» згідно полісу №АМ/8153893. Розмір страхової суми на випадок заподіювання шкоди, життю та здоров`ю потерпілого становить 200000 грн., на випадок шкоди заподіяної майну потерпілого 100000 грн.

Відповідно до висновків автотоварознавчої експертизи №300/19 від 21.07.2019 року, автомобіль «Dafas95XF» д.р.н. НОМЕР_3 є фізично знищеним, оскільки вартість його відновлювального ремонту у розмірі 1919829,68 грн. перевищує його ринкову вартість 247621,92 грн.

Відповідно до висновків автотоварознавчої експертизи №300-1/19 від 14.08.2019 року утилізаційна вартість пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Dafas95XF» д.р.н. НОМЕР_3 складає 37740,00 грн.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 10.11.2022 року, справа №686/18209/20, підтверджено, що ОСОБА_2 є винуватим за ч.3 ст.286 КК. України та засуджено до позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на 3 роки у зв`язку з ДТП 29.12.2018 року.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що винуватцем цього ДТП є ОСОБА_2 , його цивільно-правова відповідальність як володільця автомобіля «Volkswagen Bora» д.р.н. НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ «Українсько-пожежна страхова компанія» згідно полісу №АМ/8153893, тому цей страховик має відшкодувати завдану шкоду позивачу як власнику фізично знищеного автомобіля у межах страхового ліміту, 100000 грн.

Проте з цим висновком не можна погодитися у повному обсязі, зважаючи на таке.

Так, за змістом ч.ч.1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) . Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-15) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з статтею 30 Закону № 1961-15 транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (частина 30.1).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (частина 30.2).

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України № 1961-ІУ для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України № 1961-ІУ строк прийняття страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування або відмову у його здійсненні не з повинен складати більше 90 днів з дня отримання страховиком Заяви про страхове відшкодування. При цьому, якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Таким чином, Законом України № 1961-ІУ встановлено спеціальний строк впродовж якого потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, може реалізувати своє право на отримання страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, та підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування.

Твердження апелянта про подачу цього позову зі спливом позовної давності є помилковим.

Так, за змістом ст. 257, ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності, що встановлюється у три роки, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач лише 20.05.2020 року в ході досудового розслідування отримав дані про суб`єкта вчинення ДТП.

ОСОБА_1 подав цей позов до суду 22.04.2022 року, в межах строку позовної давності, що цілком спростовує доводи апеляційної скарги про нібито помилкове незастосування позовної давності судом.

Також суд не бере до уваги посилання апелянта про те, що позивач не звертався до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування в межах річного строку, відповідно пропустив строк визначений законодавством для подання заяви про страхове відшкодування, враховуючи наступне.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 частини 37 Закону №1961- IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.12.2019 року у справі № 465/4287/15.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2021 року у справі № 147/66/17 у випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причин, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

02.05.2022 року вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 686/18209/20, який був змінений ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 10.11.2022 року, ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди та засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України.

Отже, саме з набранням вироком суду законної сили (10.11.2022 року) встановлено винуватця ДТП ОСОБА_2 , який згідно полісу №АМ/8153893 застрахував цивільно-правову відповідальність володільця автомобіля «Volkswagen Bora» д.р.н. НОМЕР_1 . До цього часу позивач об`єктивно не мав достатніх правових підстав звертатися з вимогами про відшкодування шкоди до його страховика.

З врахуванням наведеного позивач з незалежних від нього причин пропустив відведений Законом №1961- IV річний строк на звернення до відповідача з заявою про здійснення страхового відшкодування заподіяної майнової шкоди, що цілком спростовує відповідні доводи апеляційної скарги.

Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування заподіяної майнової шкоди зі страховика, суд першої інстанції припустився помилки.

Відповідно до пункту 12.1 ст. 12 Закону України № 1961-IV розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Судом першої інстанції не враховано вказану норму, тому стягнення страхового відшкодування, визначеного судом, підлягає зменшенню на 2000 грн. франшизи за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8153893.

За змістом ст.ст. 15, 133, 137 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.

Згідно ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Апелянтом не спростовано понесені позивачем витрати на правничу допомогу, а суд першої інстанції врахував аргументи та доводи позивача, щодо понесених ним витрат на правничу допомогу, і виходячи з необхідності витрат на оплату послуг адвоката та їх співмірності зі складністю справи обґрунтовано стягнув їх з відповідача на користь ОСОБА_1 .

Водночас відповідно до ч.ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України слід також змінити розподіл судових витрат пропорційно до задоволеної частини позову (98 %) і стягнути на користь позивача 11784,50 грн. понесених витрат на правничу допомогу та на користь держави - 980 грн. судового збору.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відтак підлягає стягненню з відповідача на користь позивача різниця у витратах на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню на користь обох сторін, в сумі 3320 грн. (3350 грн. -30 грн.).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 січня 2023 року змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (місцезнаходження: вул. Кирилівська 40, Київ, 04080, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 98000 грн. страхового відшкодування та 11784,50 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (місцезнаходження: вул. Кирилівська 40, Київ, 04080, ) 980 грн. судового збору в дохід держави.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (місцезнаходження: вул. Кирилівська 40, Київ, 04080, .) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) 3320 грн. понесених витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2023 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк