Справа № 646/783/23
№ провадження 2/646/814/2023
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.04.23 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Янцовської Т.М.,
з участю секретаря Радченко І.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в приміщенні Червонозаводського районного суду м. Харкова цивільну справу № 646/783/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
Позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з останнього аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 12.04.2016 року між нею та відповідачем укладено шлюб, в шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина ОСОБА_3 . Відносини з відповідачем погіршилися та з жовтня 2019 року шлюбні стосунки припинилися, спільне господарство не ведеться, дитина проживає з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, примирення неможливе.
Ухвалою суду від 02.03.2023 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Ухвалою суду від 17.04.2023 року призначено провести заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.
Встановлено, що 12.04.2016 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 141.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане Комінтернівським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 296, вбачається, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Згідно зі ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 100, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.
Згідно зі ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.
Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, прийшов до висновку, що шлюб необхідно розірвати, оскільки перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливе, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін.
Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно зі ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ч. 1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 27.02.2023 року й до досягнення дитиною повноліття.
Керуючись ст. ст. 110, 112, 113, 180-182, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів- задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.04.2016 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 141.
Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « ОСОБА_4 ».
Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.02.2023 року й до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Т.М. Янцовська

Відомості щодо учасників справи:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .