РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

представника позивача адвоката Дмитрієвої Ж.А.,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача адвоката Приведьона В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Житомирської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулись до суду з вищевказаним позовом, в якому просять зобов`язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди у спілкуванні з сином та внуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати ОСОБА_3 надавати їм можливість спілкуватися з дитиною, брати участь у вихованні сина /онука/ та визначити такі способи участі у вихованні дитини і спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : ОСОБА_1 : кожний перший та третій тиждень місяця з 10-ї години суботи по 18-ту годину неділі, з можливістю залишення дитини за його місцем проживання у вказаний період; у державні та релігійні святкові дні 2022 року та кожного парного року з 09-ї години по 20-ту годину; у літній період (з метою відпочинку та оздоровлення дитини) - з 01 по 31 серпня щорічно; ОСОБА_2 : кожний другий і третій тиждень місяця, з 10-ї години по 18-ту годину неділі, з можливістю залишення дитини за моїм місцем проживання у вказаний період.

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що від шлюбу ОСОБА_1 з відповідачкою ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5 . Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 03.11.2016 року шлюб між ними розірвано. ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 та бабусею малолітнього ОСОБА_4 . Дитина постійно проживає з відповідачкою, яка усілякими способами перешкоджає позивачам у спілкуванні з дитиною. Відповідач ОСОБА_3 на неодноразові пропозиції щодо зустрічей батька з сином та бабусі з онуком - відмовляла, повідомляла, що з дитиною бачитись не будуть. Позивач ОСОБА_1 звертався до Служби у справах дітей Житомирської міської ради та рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради йому було визначено порядок побачень із сином. Однак, відповідач ігнорує рішення та продовжує перешкоджати в їх зустрічах та побаченнях з дитиною, чинить перешкоди у спілкуванні з сином, що підтверджується зверненням позивача ОСОБА_1 до органів поліції. У зв`язку з тим, що з відповідачкою не вдається погодити умови їх участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною добровільно, вони вимушені звернутися до суду.

Ухвалою від 15.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

07.07.2022 року від відповідача ОСОБА_3 надійшов письмовий відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви та залишити порядок побачення ОСОБА_1 із сином та ОСОБА_2 із онуком: щонеділі з 16.00 до 18.00 години у присутності матері на нейтральній території, у відповідності до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.08.2020 р. за №955, яке на даний час чинне та не скасоване. Також зазначає, що вона не чинить позивачу ОСОБА_1 перешкод щодо участі у вихованні їх дитини, однак ці зустрічі відбуваються переважно біля місця її проживання та тоді коли забажає відповідач, що негативно впливає на її та постійно змушує змінювати її плани у повсякденному житті. При цьому, позивач ОСОБА_1 ігнорує рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради та не завжди з`являється на побачення з дитиною у визначений час і не інформує її про неявку. З її ж боку не було можливості забезпечити зустрічі батька з дитиною лише з поважних причин декілька раз та з повідомленням ОСОБА_1 . Вказала, що вона не забороняє та не перешкоджає спілкуванню дитини з позивачем ОСОБА_2 , але остання не цікавиться життям онука та не приходить на побачення з ним. Крім того, позивач ОСОБА_2 не зверталася до органу опіки та піклування для встановлення відповідного порядку побачень у зв`язку з перешкоджанням у спілкуванні та вихованні онука (а.с.59-62).

22.07.2022 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив в якій просить його позовні вимоги та позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю та зазначає наступне. З часу прийняття рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради відповідач ОСОБА_3 надавала можливість йому бачитися з сином лише у визначених нею місцях і таких зустрічей було 4 чи 5 протягом вересня-жовтня 2020 року. З листопада 2020 року відповідач ОСОБА_1 взагалі позбавила його можливості бачитися з сином, заблокувала дзвінки у мережі «Київстар», а спілкування відбувалося лише у «вайбері». Наголосив, що у жовтні 2020 року, коли відповідачка не змогла забезпечити спілкування з сином у зв`язку з його перебування у лікарні, він прибув до лікарні та частково оплатив необхідні послуги щодо лікування та діагностики сина. До лікарні також з відвідуванням онука приходила і бабуся ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що вони не мають можливості бачитися з дитиною, приймати участь у спілкуванні та вихованні з малолітньою дитини, відповідачка заблокувала їх у телефонній мережі, не відповідає на незнайомі дзвінки, а вони у свою чергу не мають інформації щодо місця виховання і навчання дитини, тому вимушені звернутися до суду з вказаним позовом (а.с.104-106).

01.08.2022 року від відповідача ОСОБА_3 надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив в яких окрім викладених аналогічних обставин що і у відзиві відповідач також зазначила, що позивачем ОСОБА_1 не надано доказів того, що з листопада 2020 року він не бачиться з дитиною, а також не відповідає дійсності і те, що відповідач надавав матеріальну допомогу під час хвороби дитини у жовтні 2020 року (а.с.110-111).

06.09.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Житомирської міської ради Баб`як М.М. подав до суду письмову заяву в якій просив долучити до матеріалів справи висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради від 07.09.2022 року №695 «Про затвердження висновку щодо визначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 способу участі у вихованні та спілкування із дитиною ОСОБА_4 ». Також просив всі наступні засідання проводити без його участі, при прийнятті рішення підтримує висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради (а.с.129).

Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані докази, суд при вирішенні спору виходить з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 з 06 червня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.11).

У шлюбі народилася дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є позивач ОСОБА_1 , а матір`ю є відповідачка ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Позивач ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.13), та бабусею малолітнього ОСОБА_4 .

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 03.11.2016 року у справі №296/7782/16-ц розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено при матері ОСОБА_3 (а.с. 16).

Згідно висновку оцінки потреб сім`ї від 12 травня 2017 року, а саме за результатами оцінки потреб з`ясовано: потреби дитини ОСОБА_4 задовольняються в повній мірі; виховний потенціал матері високий; фактори сім`ї та середовища сприятливі за умови вирішення міжособистісних відносин між батьками дитини (а.с.86-87).

Житомирський дошкільний навчальний заклад №46 листом від 16.03.2020 року повідомив, що за період відвідування дошкільного закладу ОСОБА_4 приводять та забирають вчасно мама ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_6 . Батько дитини ОСОБА_1 за час відвідування дошкільного закладу не приводив та не забирав ОСОБА_5 з садочка, не приймав участі у вихованні сина , не цікавився його розвитком, не брав участь у батьківських зборах (а.с.93).

Служба (Управління) у справах дітей Житомирської міської ради у своєму листі від 27.11.2020 року на звернення ОСОБА_3 повідомила останню, що з ОСОБА_1 проведено бесіду з піднятих у зверненні питань, роз`яснено, що предметом основної турботи та обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. ОСОБА_1 надав усні пояснення, в яких спростував, викладені у заяві обставини, називаючи їх надуманими та такими, що не відповідають дійсності. Разом з тим, ОСОБА_1 підтвердив той факт, що вважає навмисним перешкоджання йому у побаченнях з дитиною, посилаючись на її хворобу, тому саме з огляду на сумнів щодо захворювання сина, вимагав довідку з медичної установи (а.с.88).

Згідно відповіді Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 06.07.2021 на звернення ОСОБА_1 з приводу неправомірних дій гр. ОСОБА_3 повідомлено, що матеріали по зверненню ОСОБА_1 направлено до Житомирської міської ради щодо можливого притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 184 КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків, щодо виховання дітей), так як згідно ст. 255 КУпАП складання адміністративного протоколу за ч. 5 ст. 184 КУпАП, чинним законодавством покладено на орган опіки та піклування (а.с.15).

Відповідно до відповіді Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 16.08.2021 на звернення ОСОБА_3 з приводу неправомірних дій гр. ОСОБА_1 повідомлено, що за звернення ОСОБА_3 проведено перевірку в порядку вимог Закону України «про звернення громадян» та встановлено, що цій події відсутні ознаки складу кримінального правопорушення. В ході проведення перевірки з гр. ОСОБА_1 було проведено профілактичну бесіду щодо неприпустимості вчинення протиправної поведінки в побуті та суспільстві (а.с.89).

Житомирський заклад дошкільної освіти №44 листом від 09.06.2022 року повідомляє, що на період відвідування ОСОБА_4 садочку 2020-2021 рр. його вихованням займалася мама, ОСОБА_7 . Батько ОСОБА_5 жодного разу до садочка не приходив, батьківські збори не відвідував, не цікавився життям дитини в садочку (а.с.94).

Житомирська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №30 листом від 30.03.2022 року повідомляє, що на період навчання ОСОБА_4 2021-2022 рр. його вихованням займається мама, ОСОБА_7 . Батько учня жодного разу до школи не приходив, батьківські збори не відвідував, результатами навчання та виховання не цікавився (а.с.94).

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учня 1-А класу Житомирської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №30 ОСОБА_4 зроблено наступний висновок. Емоційно-вольова сфера: на контакт йде швидко та із задоволенням, емоційний фон переважно збуджений, має місце різка зміна настрою, спостерігаються опозиційно-протестні реакції, може визначити свій настій, але не завжди може пояснити його причину, під час роботи виявляє подив, радість. Потребує контролю, стимулів та заохочень, провідна діяльність ігрова. Когнітивна сфера: розуміє інструкції, але потребує зацікавленості до виконуваної роботи, мислення наочно-образне, узагальнює, порівнює, групує предмети за різними характеристиками. Під час роботи часто відволікається, перепитує, швидко стомлюється. Також зазначено, що мама учня цікавиться навчанням і поведінкою сина, дослухається до порад вчителя і фахівців психологічної служби школи (а.с.97).

Згідно висновку приватного психолога ОСОБА_8 за результатами діагностики ОСОБА_4 може виховуватися матір`ю ОСОБА_3 , яка повністю займається вихованням та доглядом дитини. Спілкування з батьком, ОСОБА_1 , через відсутність емоційної прив`язаності до нього та агресивного ставлення до матері дитини не має виховного та емоційно значимого впливу на сина. Спілкування батька з дитиною негативно позначається на розвитку, емоційному стані та поведінці дитини; стає причиною спалахів агресії дитини до оточення. Тому рекомендовано обмежити спілкування з батьком, ОСОБА_1 , або забезпечити контакт з дитиною лише в присутності матері (а.с.98).

Також згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 від 03.08.2021 року встановлено наступний діагноз: риносинусопатія; дитина стоїть на "Д" обліку (а.с.90-91).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_4 від 01.06.2022 року встановлено наступний діагноз: риносинусопатія; дитини з групи ЧДК, гіперактивний розлад поведінки з емоційновольовою незрілістю резидально-органічного генезу (а.с.42).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_4 від 27.02.2023 встановлено наступний діагноз: гіперактивний розлад поведінки з дефіцитом уваги, агресією, вираженими опозиційно-протестними реакціями F90.1. Супутний діагноз: загальний недорозвиток мовлення легкового ступеню F80.8.

Позивачі стверджують, що відповідач ОСОБА_3 чинить перешкоди у вихованні малолітнього ОСОБА_4 . Так, вона не дозволяє батькові ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_2 бачитися з дитиною, гуляти та проводити час разом з ним, брати його до себе додому з ночівлею, з чого трапляються конфлікти.

Відповідачка стверджує, що вона ніколи не забороняла і не перешкоджала позивачам у вихованні малолітнього сина (онука) ОСОБА_4 , не чинила перепон із зустрічами із ним. Відповідачка також стверджує, що сам позивач ОСОБА_1 не бажав підтримувати із з ними зв`язок, і вирішив обмежитись лише сплатою аліментів на утримання сина.

Виконавчим комітетом Житомирської міської ради прийнято рішення №695 від 07.09.2022 року «Про затвердження висновку щодо визначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 способу участі у вихованні та спілкуванні із дитиною ОСОБА_4 ». У висновку виконавчий комітет Житомирської міської ради вважає за доцільне визначити ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щонеділі з 16:00 до 18:00 години без присутності матері дитини; за згодою обох батьків та бабусі ними може бути визначений додатковий порядок побачень батьків і бабусі з дитиною (а.с.130).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 його знайомі, був свідком у їх на весіллі. Також вказав, що коли ОСОБА_1 приходив до свого сина ОСОБА_5 , то одразу повертався, пояснюючи тим, що ОСОБА_3 не пускає його до дитини. Такі випадки відбувалися на вихідних, десь 5-10 разів. Вказані обставини йому відомі зі слів ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 її хрещена мати. Також вказала, що з березня 2022 року вона більше року проживала у ОСОБА_3 . Син ОСОБА_3 - ОСОБА_5 у зв`язку з онлайн навчанням два тижні перебував у селі, а коли потрібно було відвідувати школу дитина проживала з матір`ю. Влітку вона проживала в Житомирі, а дитина здебільшого була в селі. Батька ОСОБА_5 ОСОБА_1 бачила один раз біля школи, він приходив до сина.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона працює психологом Житомирського міського центру соціальних служб міської ради, знає ОСОБА_3 . Також вказала, що у зв`язку з надходженням заяви від ОСОБА_3 з дитиною ОСОБА_5 було проведено 11 занять, про які, як повідомила митір дитини, також знав і батько дитини та надав згоду на їх проведення. Дитина повідомила, що після телефонної розмови з батьком мама плакала. Спочатку ОСОБА_5 хотів зустрічатися з татом, потім вже не хотів. При цьому, дитина не говорила, що мама не дозволяє зустрічатися з татом.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Пунктами 2, 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Крім того, у відповідності до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною 3 ст. 157 СК України встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні.

Згідно ч.2, 3ст. 257 СК України батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Частиною 1 ст. 263 СК України встановлено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,2 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Крім того, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 19 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100).

Перш за все суд звертає увагу на те, що у сімейних відносинах, які склалися між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 , дійсно наявний спір про порядок участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, адже позивач бажає спілкуватися із дитиною за тим графіком, який визначений в позовних вимогах, в той час як відповідач не погоджується із таким порядком спілкування.

Позивач, як батько дитини має рівні з матір`ю дитини права та обов`язки, незалежно від того, що позивач проживає окремо від сина. Таке рівне право на спілкування з обома батьками має і дитина.

Позивач визнає свій обов`язок щодо участі у вихованні сина та його розвитку, має намір активно приймати участь у вихованні дитини. Відповідачем не надано доказів того, що спілкування батька з сином суперечить інтересам дитини та є обмеженим законом.

Суд зауважує, що з інформації про надання психологічних послуг (а.с. 173-176) вбачається, що батькам рекомендовано налагоджувати міжособні стосунки, виробляти навички щодо питань спільної участі в житті дитини, її виховання та розвитку.

Попри заперечення відповідача щодо створення перешкод батьку у спілкуванні з дитиною, з наданих, як позивачем ОСОБА_1 , так і відповідачем, текстів повідомлень з листування між сторонами вбачається напружені стосунки між сторонами та відсутність згоди щодо участі батька у вихованні сина та спілкуванні з ним.

З урахуванням необхідності дотримання принципу поваги до приватного життя, що передбачає невтручання держави та інших суб`єктів у прийняття людиною рішення щодо власного життя, а також, враховує принцип виправданості будь-якого втручання, з метою реалізації позитивного обов`язку держави, не оцінюючи причини та підстави, що призвели до обмежень батька у вихованні дитини та спілкуванні з сином, суд вважає, що у даному випадку такі обмеження та перешкоди є очевидними.

Слід зазначити, що ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Таким чином, враховуючи те, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку по вихованню сина та здійснення його права на особисте спілкування з ним, необхідно визначити спосіб участі позивача ОСОБА_1 у вихованні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім того, виходячи з необхідності дотримання справедливої рівноваги, тобто розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються, враховуючи об`єктивну неможливість передбачити всі потреби дитини у майбутньому, суд вважає за можливе також передбачити можливість зустрічі батька з сином у будь-який інший день (період) року за бажанням дитини та за домовленістю з матір`ю дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 308/9575/18 (провадження № 61-5102св20) вказано, що: «системний аналіз норм Сімейного Кодексу України дає підстави вважати, що баба має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати їй спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Отже, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування баби з внуком обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та його участь у судовому засіданні».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2020 року у справі № 635/2771/17 (провадження № 61-40050св18) вказано, що: «на рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у частині восьмій статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що дід має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Отже, при розгляді позовних вимог про визначення порядку спілкування діда з внуком обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. Суд першої інстанції під час розгляду справи на вказані норми законодавства уваги не звернув та ухвалив судове рішення щодо визначення участі діда у вихованні дитини та визначення йому часу для спілкування, не отримавши письмового висновку органу опіки та піклування, який у цій категорії справ є обов`язковим, незважаючи на заяву позивача про необхідність витребувати висновок органу опіки та піклування».

Таким чином, законом закріплено право бабусі на спілкування з онуком та право приймати участь у його вихованні.

При розгляді справи встановлено, що позивач ОСОБА_2 намагається приймати участь у вихованні онука та спілкуванні з ним.

Суд зазначає, що позбавлення позивача ОСОБА_2 права щодо участі у спілкуванні та вихованні малолітнього онука може позбавити останнього родинних зв`язків з бабусею по лінії батька, любові та турботи з боку бабусі.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, з метою забезпечення прав та інтересів дитини, враховуючи його вік, індивідуальні потреби у цьому віці для здорового розвитку, а також вік позивача ОСОБА_2 , місце постійного проживання відповідачки та дитини, принцип розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, підтримку зв`язків з родичами, суд вважає за необхідне визначити час спілкування позивача ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином враховуючи вік дитини, наявність захворювання, зважаючи на відносини між батьками, встановлений зв`язок дитини з матір`ю та батьком, необхідний ступінь участі у вихованні батьків та бабусі, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне відійти від висновку органу опіки та піклування і визначити наступний спосіб участі у вихованні та спілкуванні із дитиною ОСОБА_4 : батьку ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_2 у неділю кожного першого та третього тижня місяця з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. без присутності матері дитини; батьку дитини ОСОБА_1 у суботу другого та четвертого тижня місяця з 14 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. у присутності матері, на нейтральній території. За бажанням дитини та за домовленістю між її батьком та матір`ю може бути погоджено додатковий час та порядок побачень батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4 .

Суд не погоджується із запропонованим варіантом участі у вихованні дитини позивачами, оскільки він явно порушує право відповідача на участь у перебуванні з дитиною у вихідні та святкові дні та не відповідає інтересам дитини з огляду на тісний зв`язок з матір`ю, стан здоров`я дитини, особистої прихильності дитини до кожного з батьків та бабусі, також віку дитини.

Суд також вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи, що зміни до встановленого судом графіку можуть вноситись за їх спільної згоди шляхом проведення переговорів. Рішення суду не позбавляє сторін можливості самостійно визначитись з іншими способом та порядком їх участі у вихованні дитини.

Щодо вимоги позивача ОСОБА_2 про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з її онуком, суд вважає в цій частині позову відмовити, оскільки така вимога є передчасною. Позивачем не доведено порушення її прав відповідачем на момент звернення з позовом.

У статті 159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль.

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Суд враховує ту обставину, що порядок участі у вихованні малолітньої дитини (онука) позивачем ОСОБА_2 не встановлювався, а тому права позивача не є порушеними та вона не довела суду належними та допустимими доказами факт того, що відповідач своєю поведінкою чинила їй перешкоди у здійсненні нею свого права.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Щодо судового збору.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачами судові витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 908 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

З огляду на викладене, керуючись ст. 141, 157, 158, 159 Сімейного кодексу України, ст. 76-81, 89, 259, 263-265, 273,354,355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити способи участі у вихованні та спілкуванні із дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

батьку ОСОБА_1 та бабусі ОСОБА_2 у неділю кожного першого та третього тижня місяця з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. без присутності матері дитини;

батьку дитини ОСОБА_1 у суботу другого та четвертого тижня місяця з 14 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. у присутності матері, на нейтральній території. За бажанням дитини та за домовленістю між її батьком та матір`ю може бути погоджено додатковий час та порядок побачень батька ОСОБА_1 з сином

ОСОБА_12 решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 908,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомий.

Третя особа: Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, адреса: м. Житомир, майдан ім. С.П. Корольова, буд.4/2, .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 23.06.2023.