Ухвала

Іменем України

17 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 331/4812/22

провадження № 61-4791ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2023 року у складі колегії суддів: Кухаря С. В., Крилової О. В., Полякова О. З., у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгенівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу, стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт»,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року до суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2023 року у складі судді: Антоненко М. В., залишено без задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована відсутністю підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України, оскільки не доведено факт її ухилення від виконання зобов`язання.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, приватний виконавець Матвійчук Н. Є. подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 березня 2023 року у задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. про звільнення її від сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, для направлення до Запорізького апеляційного суду оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 536,80 грн. Роз`яснено, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржнику відповідно до вимог статті 185, частини другої статті 357 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що до апеляційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору та відсутні підстави для звільнення її від сплати судового збору. При визначенні розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги, апеляційний суд виходив з того, що згідно підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу апеляційної скарги на ухвалу суду оплачується фізичною особою виходячи з 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2023 року у задоволенні клопотання приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. про звільнення її від сплати судового збору відмовлено. Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. залишено без руху та надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, для направлення до Запорізького апеляційного суду оригіналу квитанції про сплату судового збору в сумі 536,80 грн. Роз`яснено, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк, апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржнику відповідно до вимог статті 185, частини другої статті 357 ЦПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що 17 березня 2023 року на виконання вимог ухвали скаржником надано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яке мотивовано тим, що до самозайнятої особи, якою є приватний виконавець застосовуються норми Закону України «Про судовий збір» в частині звільнення від сплати судового збору з урахуванням майнового стану сторони. Скаржниця просила зважити на те, що є внутрішньо переміщеною особою, матір`ю багатодітної сім`ї та знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Апеляційний суд вказав, що сплата судового збору відноситься до витрат виконавчого провадження, які, зокрема, забезпечуються сплатою стягувачем авансового внеску при подачі заяви про відкриття виконавчого провадження. Враховуючи наведене, а також той факт, що при розгляді питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи чи керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням, приватний виконавець не здійснює захист власних прав та інтересів. Отже, за подання апеляційної скарги приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. має сплатити судовий збір.

Оскарженою ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2023 року апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н. Є. на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 березня 2023 року постановлено вважати неподаною та повернуто.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що на виконання вимог ухвали втретє надано клопотання про звільнення від сплати судового збору з підстав, які були розглянуті під час вирішення питання щодо звільнення від сплати судового збору за ухвалами від 16 та 21 березня 2023 року у цій справі. З урахуванням того, що у справі вже вирішено питання щодо звільнення виконавця від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, суд зробив висновок, що є підстави вважати, що виконавець недобросовісно користується своїми процесуальними правами і заявлене клопотання не підлягає розгляду. Оскільки строк для усунення недоліків апеляційної скарги сплинув, виконавець недоліків не усунув у встановлений апеляційним судом строк, зокрема не сплатив судовий збір у встановленому розмірі, наявні підстави для повернення апеляційної скарги.

04 квітня 2023 року через підсистему Електронний суд приватний виконавець Матвійчук Н. Є. подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2023 року, у якій, посилаючись порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і направити справу до цього суду на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 16 червня 2021 року у справі № 750/6872/20 та від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 приватний виконавець як суб`єкт незалежної професійної діяльності не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи і відповідно до нього можуть бути застосовані умови звільнення від сплати судового збору, передбачені статтями 5, 8 Закону України «Про судовий збір». Приватний виконавець Матвійчук Н. Є. у касаційній скарзі зазначає, що до 24 лютого 2022 року проживала та працювала у м. Маріуполь, де внаслідок воєнних дій зруйновано все її нерухоме та рухоме майно, є внутрішньо переміщеною особою, є матір`ю багатодітної сім`ї, має на утриманні трьох дітей, на даний час знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Приватним виконавцем направляються сотні подань та апеляційних скарг у виконавчих провадженнях, тому сплата судового збору є надмірним тягарем при відсутності доходів і свідчить про наявність перешкод у доступі до правосуддя. Окрім цього, відповідно до пункту 18 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за поданняпозовної заяви, апеляційної скарги у справах про тимчасове обмеження права громадян України на виїзд за межі території України.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Тлумачення частини другої статті 121, статті 185, статті 357 ЦПК України свідчить, що якщо особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки скарги в строк, наданий судом, скарга вважається неподаною та повертається.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року справа № 697/2951/19 (провадження № 61-16827св21) зазначено, що:

«єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища. Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору».

Таким чином, оскільки у встановлений судом строк особою, яка подала апеляційну скаргу на ухвалу суду, не виконана ухвала про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про повернення апеляційної скарги.

Аргумент касаційної скарги про те, що згідно пункту 18 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви, апеляційної скарги у справах про тимчасове обмеження права громадян України на виїзд за межі України необґрунтований з таких підстав.

Вказаним пунктом частину другу статті 3 цього Закону доповнено згідно із Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень» № 1914-IX від 30 листопада 2021 року, яким також Кодекс адміністративного судочинства України доповнено статтею 289-2 «Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України».

Отже, пункт 18 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» стосується саме позовної заяви, апеляційної скарги у справах про тимчасове обмеження права громадян України на виїзд за межі України, поданих в порядку статті 289-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, Закон України «Про судовий збір» не передбачає звільнення від сплати судового збору за подання апеляційних скарг на ухвали суду за результатами розгляду подання державного або приватного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 03 квітня 2023 року у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгенівни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документу, стягувач - товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков