ПОСТАНОВА

Іменем України

20 березня 2023 року м. Кропивницький

справа № 398/2759/22

провадження № 22-ц/4809/197/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А.М., Письменний О.А.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2022 року (суддя Демченко І.М.)

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 28.01.2013 з відповідачем укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. При цьому, відповідачка своїм підписом підтвердила згоду на те, що підписана нею анкета - заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Банком на підставі вказаного договору відкрито відповідачці картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову, а відповідачці надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 25 000,00 грн.

За умовами договору власник картрахунку, тобто відповідачка, надала згоду про прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, його зміну за рішенням та ініціативою банку та зобов`язалася слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, яким визнається короткостроковий кредит, що надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Посилаючись на те, що АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідачка у свою чергу не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, що відображено у складеному АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості, просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка утворилася станом на 11.07.2022 у розмірі 30 817,02 грн, з яких: 24 908,12 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 5 908, 90 грн - заборгованість за простроченими відсотками.

У відзиві на позовну заяву відповідачка просить відмовити в задоволенні позову та вважає безпідставними позовні вимоги банку. Вказує, що не була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, розмір кредиту та відсоткова ставка узгоджені не були. Термін дії кредиту та інші продовження кредиту з нею не узгоджувались. Всі кошти, які відповідачка отримала у банку, були повернуті у повному обсязі, що підтверджується наданим банком розрахунком зокрема у графі наданих банком коштів та сплачених позичальником, звісно за виключенням відсотків, які банком були встановлені та нараховані незаконно. Посилається на постанову Верховного Суду України від 22.07.2020 року по справі №189/2109/18, якою встановлені підстави для відмови у задоволенні стягнення відсотків, в зв`язку з відсутністю погодження позичальником правил та умов надання кредиту, які розмішені на офіційному сайті ПриватБанку (а.с.84-85).

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2022 року позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 28 січня 2013 року у розмірі 30 817,02 грн, яка виникла станом на 11 липня 2022 року, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги банку, суд прийшов висновку, що відповідачкою фактично отримані та використані кошти, однак в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також, приймаючи до уваги, вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі.

В обґрунтування оскарження вказує, що під час оформлення кредиту відсоткова ставка між сторонами не узгоджувалась, термін дії кредиту не встановлювався.

Суд першої інстанції не встановив того, що позивач не має право нараховувати проценти, та не встановив розмір грошових коштів, які були зараховані позивачем на погашення процентів та неустойки, замість зарахування грошових коштів на погашення тіла кредиту.

Вважає, що позивач одночасно з поданням позову повинен був подати суду докази на підтвердження своїх вимог щодо надання кредиту відповідачці, домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, тощо.

Крім того, банк самостійно здійснював підвищення відсотків, що також є неправомірним.

Зазначає, що виплатила кредит в повному обсязі, що підтверджується наданим банком розрахунком.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Апеляційна скарга на оскаржуване рішення подана відповідачкою до Кропивницького апеляційного суду 28 жовтня 2022 року.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28 жовтня 2022 витребувано матеріали даної цивільної справи з суду першої інстанції.

23 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

04 січня 2023 року відкрито провадження у даній справі; встановлено строк для подачі відзиву.

24 січня 2023 року закінчено підготовчі дії у справі; постановлено апеляційний розгляд справи здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, про що постановлено відповідну ухвалу.

Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року відзив Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2022 року у даній справі залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 27 березня 2023 року продовжено строк розгляду справи на 15 днів.

Обставини справи, встановлені судами

Відповідно до нової редакції Статуту позивача, затвердженого постановою КМУ від 05 червня 2019 року № 594 (в редакції постанови КМУ від 14 серпня 2019 року № 712), було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; АТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ПАТ КБ «ПриватБанк», яке, в свою чергу, є правонаступником прав та обов`язків ЗАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.63-64).

28.01.2013 року ОСОБА_1 , підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанку» (а.с.28). Шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, за змістом якої відповідачка погодилась з тим, що зазначена заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.28).

Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 відкрито рахунок та 28.01.2013 року видано картку НОМЕР_1 з терміном дії до 08/16, 14.03.2016 року видано картку НОМЕР_2 з терміном дії до 05/18, а також 11.04.2018 року видано картку НОМЕР_3 з терміном дії до 01/22 (а.с.27).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , старт карткового рахунку № НОМЕР_1 - 28.01.2013 року, кредитний ліміт станом на 06.12.2021 25 000 грн (а.с.26).

За наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором б/н від 28.01.2013 року, станом на 11.07.2022 становить 30 817, 02 грн, з яких : 24 908,12 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 5 908,90 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. а.с.6-17).

Позивачем долучено до матеріалів справи виписку за договором №б/н по рахунку ОСОБА_1 за період з 28.01.2013 по 12.07.2022 (а.с.18-25).

Також долучено до матеріалів справи витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», який не містить підпису відповідачки про ознайомлення з ним (а.с.29-58).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України в суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ціна позову в даній справі становить 30 817, 02 грн, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2022 становить 248 100 грн), в зв`язку з чим апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону ухвалене у справі рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, районний суд вказав про те, що відповідачка допустила прострочення виконання зобов`язання, а тому має сплатити на користь банку прострочену суму відсотків у розмірі 5 908, 90 грн, а також дослідивши розрахунок заборгованості та виписку по кредитному договору встановив, що заборгованість відповідачки за тілом кредиту складає 24 908, 12 грн.

З вказаними висновками апеляційний суд не погоджується з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 28 січня 2013 року ОСОБА_1 звернулась в ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 28.01.2013, за якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, викладеними на банківському сайті складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором б/н від 28.01.2013 року, станом на 11.07.2022 становить 30 817, 02 грн, з яких : 24 908,12 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 5 908,90 грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. а.с.6-17).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просить стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також заборгованість за простроченими відсотками.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Однак, анкета-заява позичальника від 28.01.2013 не містить умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, як і не містить порядку нарахування заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 28.01.2013, посилається на витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, як невід`ємну частину договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цим Витягом ознайомилася ОСОБА_1 та погодилася з ним, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку та могла їх розуміти, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, про що зазначено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (28.01.2013) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (24.08.2022), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У позовній заяві банк зазначає, що відповідачка несвоєчасно та не в повному обсязі повертала кредитні кошти та не сплачувала передбачені зазначеним вище кредитним договором платежі, що призвело до виникнення перед банком заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Водночас з розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість за поточним тілом кредиту складає - 0,00 грн (а.с.17 зворот).

З доданих банком виписки за договором та розрахунку заборгованості встановлено, що при нарахуванні заборгованості за кредитним договором банком були безпідставно нараховані та списані відсотки за використання кредитного ліміту, які не були передбачені умовами підписаної позивачем заяви приєднання до Умов та Правил.

Банк на власний розсуд списував відсотки за користування кредитом, в той час як відповідачка сплачувала лише тіло кредиту, оскільки відсотки за прострочення зобов`язання не були передбачені умовами договору (анкети-заяви).

Суд акцентує увагу, що в заяві позичальника від 28 січня 2013 року не міститься інформації щодо нарахування процентної ставки за користування кредитними коштами, щодо розміру відсотків нарахованих на прострочений кредит, а також розміру відсотків, які застосовуються при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (ст. 625 ЦК України).

Суд першої інстанції помилково не звернув увагу на зазначені обставини та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Також колегія суддів не може погодитись з висновком суду, що кошти за простроченим тілом кредиту в розмірі 24 908,12 не були повернуті позичальником у добровільному порядку.

Із долучених позивачем розрахунків заборгованості за договором № б/н з 28.01.2013 по 12.07.2022 та виписки по рахунку відповідачки вбачається, що протягом всього кредитного періоду позичальниця користувалась кредитним коштами, та періодично вносила власні грошові кошти в рахунок погашення тіла кредиту.

Однак, розрахунками заборгованості підтверджується, що банком, без належної правової підстави, здійснювалося списання коштів з тіла кредиту в рахунок оплати відсотків за користування кредитом.

Так, протягом вказаного вище періоду часу банком в рахунок списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставками 3,5 та 3,4 % було списано 25 224, 23 грн, в той час як заборгованість відповідачки за тілом кредиту (простроченим) складає 24 908, 12 грн.

Як виходить з матералів справи умовами зобов`язання між сторонами не було передбачено сплату відсотків за користування кредитом. А тому слід вважати, що списання банком коштів тіла кредиту в рахунок оплати відсотків за користуванням кредитом було безпідставним, і призвело до штучного збільшення розміру заборгованості за тілом кредиту.

До складу тіла кредиту можуть бути віднесені тільки кошти, які фактично отримані та використані позичальником, позаяк відсотки за користування кредитом є окремою складовою кредитних зобов`язань, які у межах існуючих між сторонами правовідносин не узгоджені, а тому апеляційний суд вважає за можливе зарахувати безпідставно списані банком кошти у сумі 25 224,23 грн в рахунок погашення заборгованості відповідачки за простроченим тілом кредиту.

Згідно розрахунку заборгованості сума заборгованості ОСОБА_1 за простроченим тілом кредиту складає 24 908, 12 грн.

Таким чином, відповідачкою були фактично внесені грошові кошти в сумі, що перевищує нарахований банком розмір заборгованості за тілом кредиту, а тому колегія суддів вважає, що відсутні підстави для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Проте, суд першої інстанції не дослідив належним чином доводи відповідачки про погашення нею заборгованості за тілом кредиту, а також те, що погодженою з відповідачкою (підписаною) анкетою-заявою не передбачено нарахування процентної ставки за користування кредитними коштами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність заборгованості ОСОБА_1 , та наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідачкою за подання апеляційної скарги сплачено 3 721, 50 грн судового збору (а.с.112).

Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, підлягає стягненню з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 3 721, 50 грн судового збору за подання апеляційної скарги .

Загальний висновок за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає критеріям законності та обґрунтованості, відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 жовтня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 3 721, 50 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А. М. Головань

О.А. Письменний

: