ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5370/23 Справа № 177/171/23 Суддя у 1-й інстанції - Лященко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Заборський Олександр Валентинович, відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» нарішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2023 року, ухваленого суддею Лященко В.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 14 квітня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доПублічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві.

В обґрунтування позову зазначив, що він є сином ОСОБА_2 .

З його батьком 12.05.2004 року о 09 годині 25 хвилин у Криворізькій районній заводській підстанції №8, під час виконання ним трудових обов`язків електрослюсаря по ремонту обладнання розподільчого устаткування ВАТ «Криворізький гірничо-металургійний комбінат Криворіжсталь», правонаступником якого є відповідач, стався нещасний випадок. Смерть ОСОБА_2 наступила внаслідок ураження електричним струмом при доторкуванні до лінії електропередачі.

У звязку зі смертю батька позивач втратив рідну людину, яку навіть не зміг побачити та відчути підтримку, виховання, турботу. З раннього дитинства позивач відчував моральні страждання через відсутність батька, батьківської підтримки та поради. Позивач взагалі був позбавлений можливості пізнати батьківську підтримку, захист, йому довелося прикладати додаткових зусиль для організації життя, навчатись самостійно виконувати чоловічу роботу.

Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 800 000,00 гривень, яку просив стягнути з відповідача на його користь, без утримання податків та зборів, також просить стягнути на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000 гривень.

Рішенням Криворізького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 , інтереси якого представляє Заборський Олександр Валентинович , до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок без урахування податків, зборів та інших платежів та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Позивач ОСОБА_1 , будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням в частині визначеного судом до стягнення розміром моральної шкоди подав апеляційну скаргу, в якій просить збільшити розмір моральної шкоди, стягнутої судом з відповідача на його користь до заявлених у позові вимог. Позивач вважає, що сума моральної шкоди, яку суд стягнув на його користь є недостатньою, оскільки моральна шкода завдана смертю батька внаслідок нещасного випадку, який стався на підприємстві відповідача є надто заниженою, такою, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» також подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ухваленого при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення і повністю відмовити позивачеві у задоволенні його позовних вимог.

При цьому, скаржник зазначає, що позивачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження моральної шкоди, тобто позивачем не доведено, що шкода спричинена неправомірними діями чи бездільністю відповідача.

Відзиви на апеляційні скарги не подані.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги сторін не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 14.04.2005 року ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 (а.с. 13).

З копії трудової книжки від 27.05.2003 року вбачається, що ОСОБА_2 з 29.05.2003 року працював електрослюсарем в Криворізькому державному гірничо-металургійному комбінаті «Криворіжсталь» (а.с. 14-15), правонаступником якого є відповідач.

Згідно Акту №33 форми Н-1 від 26.05.2004 про нещасний випадок на виробництві, 12 травня 2004 року о 09 годині 25 хвилин у ВАТ «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь» з електрослюсарем по ремонту обладнання розподільчого устаткування ОСОБА_2 стався нещасний випадок унаслідок ураження електричним струмом при доторкуванні до лінії електропередачі.

Причинами нещасного випадку у п.7 визначено допуск ремонтного персоналу до виконання робіт в діючій електроустановці (ВРУ-154 кВ) без наряду-допуску і невиконання необхідних організаційних і технічних заходів, що убезпечують працівників під час роботи; невиконання посадових обовязків з боку начальника прокатної дільниці цеху мереж та підстанцій (а.с. 17-19).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16).

Актом про нещасний випадок на виробництві підтверджено, що смерть ОСОБА_2 настала від нещасного випадку у зв`язку з виробництвом.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , керувався нормами статей 23, ч.1 ст.1167, ч.2 ст.1168 ЦК України, 153 КЗпП України, й виходив з того, що відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди сину загиблого, оскільки у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку при виконанні трудових обов`язків на підприємстві відповідача, позивач переносить моральні страждання. Смерть батька призвела до істотних вимушених змін у його житті, таких як втрата турботи, моральної та матеріальної підтримки близької людини. Перенесення позивачем психоемоційного стресу і усвідомлення безповоротності втрати неодмінно завдало йому душевного болю.

Визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з засад розумності, виваженості та справедливості, врахував характер та обсяг душевних страждань, у зв`язку зі смертю близької людини, той факт, що дійсно позивач є сином померлого; наслідки викликані заподіяною шкодою - смертю найбільш близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю батька, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду, визначив до стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю батька, грошові кошти в сумі 350 000, 00 гривень.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, як іпогоджується з визначеним судом до стягнення розміром моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача та не погоджується з доводами сторони відповідача викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

У відповідності до ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Згідно ч.1,3 ст.13 ЗУ «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників в галузі охорони праці.

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992р. N2694-XII (зі змінами та доповненнями), які діяли на час виникнення правовідносин, передбачено, що умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Стаття 153 Кодексу законів про працю України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч.2 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку з між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтво, ушкодження здоров`я або смерть фізичної особи.

Отже, право члена сім`ї померлого на відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю особи, спричиненого професійним захворюванням, виникає з настанням юридичного факту смерті та за наявності професійного захворювання і причинного зв`язку між смертю і професійним захворюванням, а тому правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди члена сім`ї померлого виникають лише після смерті померлого та регулюються законодавством, яке діє на цей момент.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати) визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст.1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода у зв`язку з втратою близької людини - батька смерть, якого настала внаслідок нещасного випадку на підприємстві відповідача.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнає позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, які останній переносить у зв`язку із втратою близької людини, смерть, якого настала внаслідок нещасного випадку на підприємстві відповідача.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди, а доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо необґрунтовано завищеного розміру відшкодування моральної шкоди та позивача щодо заниженого розміру моральної шкоди є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційні скарги сторін підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Заборський Олександр Валентинович, відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 липня 2023 року.

Головуючий:

Судді: