Справа № 487/641/23
Провадження № 2-о/487/58/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2023 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Бобрової І.В., присяжних Леоненко О.В., Чуприни Л.І., за участю секретаря судового засідання Тітова А.О., в присутності представника заявника адвоката Родіонової В.Є., особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу № 487/641/23 за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа Опікунська рада при Виконавчому комітеті Миколаївської міської ради про визнання особи недієздатною та встановлення опіки

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його опікуном. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи в зв`язку з психічним захворюванням, інвалідність встановлена їй безстроково. Внаслідок хвороби остання обмежена у самообслуговуванні, здатності контролювати свою поведінку та усвідомлювати значення своїх дій.

Заявник в судове засідання не з`явився.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Опікунської ради при Виконавчому комітеті Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав, був повідомлений належним чином про дату,час і місце розгляду справи, заперечень проти задоволення заяви не надав.

Суд заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , ктовий запис №09 від 03.01.1995 року.

Згідно з довідкою МСЕК № 598847 від 01.03.1991 року ОСОБА_1 є інвалідом з дитинства другої групи, непрацездатна, інвалідність встановлена їй безстроково.

Відповідно до подання виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 15.12.2022 року, суду запропоновано розглянути кандидатуру ОСОБА_3 для призначення опікуном ОСОБА_1 , у разі визнання її недієздатною.

Відповідно до ч.1 ст.295 Цивільного процесуального Кодексу України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, за місцезнаходження цього закладу.

Статтею 30 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно із ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ,суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Так, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи від 12.05.2023 року № 106, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 страждає психічним розладом, обумовленим ушкодженням головного мозку внаслідок епілепсії. Психічний розлад ОСОБА_1 має характер стійкого психічного розладу. За своїм психічним станом вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відтак, враховуючи викладене, є достатні підстави для визнання її недієздатною.

Відповідно до ст. 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема, відсутність у неї права вчинення самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун.

Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Аналізуючи при цьому норми ЦК України та ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Отже, призначення опікуна недієздатній особі на думку суду переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі - Правила).

Згідно із ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Статтею 58 ЦК України визначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

За вимогами ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити його опікуном матері.

Частиною 4 ст. 63 ЦК України визначено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

При вирішенні питання щодо призначення опікуна, суд враховує, що заявник є сином недієздатної та не має медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна; що в сукупності дає підстави вважати можливим виконання ОСОБА_2 обов`язків опікуна над недієздатною матір`ю ОСОБА_1 .

Положеннями ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по справі відносяться за рахунок держави.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Враховуючи вид психічного захворювання, яким страждає ОСОБА_1 , тривалість захворювання, суд вважає необхідним встановити строк дії цього рішення - два роки.

Керуючись ст.39, ч.1 ст.60 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 82, 258-259, 263-265, 299-300 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Опікунська рада при Виконавчому комітеті Миколаївської міської ради про визнання особи недієздатною та встановлення опіки - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку м. Миколаєва - недієздатною.

Встановити опіку над недієздатною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою м. Миколаєва, та призначити її опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити строк дії рішення - 2 (два) роки з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.В Боброва

Присяжні О.В. Леоненко

Л.І. Чуприна