Справа № 754/3166/22 Головуючий у 1 інстанції: Саса С.С.
Провадження № 22-ц/811/1201/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м.Львів

Справа № 754/3166/22

Провадження № 22ц/811/1201/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області, ухвалене у м. Стрий 13 березня 2023 року у складі судді Саса С.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,-

встановив:

27 квітня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 22 квітня 2013 року ОСОБА_2 видала довіреність ОСОБА_4 на розпорядження автомобілем FORD TRANSIT CONNECT, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . За цією довіреністю, в порядку передоручення, 16 липня 2013 року ОСОБА_4 видав довіреність на розпорядження цим автомобілем йому (позивачу). Вказує, що він ( ОСОБА_3 ) фактично придбав даний автомобіль у ОСОБА_2 . Вона залишила довіреність своєму представнику, який мав здійснити документальне переоформлення автомобіля. Зазначає, що станом на момент звернення до суду з позовом, дія довіреності закінчилась, проте продовжити дію довіреності неможливо, оскільки ОСОБА_2 перебуває за кордоном та відмовляється оформити довіреність. Зазначає, що продовжити дію довіреності чи переоформити автомобіль в інший спосіб неможливо, оскільки ОСОБА_2 фактично продала йому (позивачу) вказаний автомобіль. Стверджує, що з 16 липня 2013 року він (позивач) володіє вказаним автомобілем, ремонтує його, проводить страхування; відповідач не заявила вимоги про повернення транспортного засобу, який за документами належить їй. Зазначає, що відповідач отримала кошти за автомобіль. Просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на автомобіль FORD TRANSIT CONNECT, 2004 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким визнати за ним право власності на автомобіль за набувальною давністю.

Належним чином повідомлені сторони про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, заяв про відкладення розгляду справи не подали.

Апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність поважних причин неявки сторін в судове засідання та про розгляд справи у їх відсутності.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Датою прийняття рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що транспортний засіб FORD TRANSIT CONNECT, 2004 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_2 , виданим 27 липня 2012 року Стрийським ВРЕР ДАІ при ГУ МВСУ у Львівській області.

З нотаріально посвідченої довіреності від 22 квітня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_4 розпоряджатися, продати, передати в оренду належний їй транспортний засіб марки FORD TRANSIT CONNECT, 2004 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За нотаріально посвідченою довіреністю від 16 липня 2013 року ОСОБА_4 , який діяв від імені ОСОБА_2 , уповноважив ОСОБА_1 розпоряджатися, продати, передати в оренду належний ОСОБА_2 автомобіль. Довіреність видана на строк до 22 квітня 2016 року.

Оскаржуване рішення мотивовано наступним.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Станом на 2013 рік правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснювалось на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч.1, 4 ст. 344 цього Кодексу особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17(провадження № 12-291гс18), правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Згідно із ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 13 квітня 2022 року у справі № 740/3305/20 (провадження № 61-5786св21) добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (ч. 3 ст. 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (ч. 2 цієї статті). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Відповідно до ст. 344 ЦК України для набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю необхідні такі умови: річ, що опинилася у володінні особи, є об`єктивно чужою; володілець суб`єктивно вважає майно своїм; володілець майна має бути добросовісним; володіння здійснювалось протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжувалось безперервно.

Верховний Суд у постанові від 1 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних з набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Судом встановлено, що позивач при отриманні спірного автомобіля від ОСОБА_4 у 2013 році був обізнаний, що останній не є власником цього транспортного засобу, а строк дії довіреності, на підставі якої позивача уповноважено розпоряджатися та користуватися вказаним автомобілем, закінчується 22 квітня 2016 року.

Позивачу було відомо, що власником спірного автомобіля є відповідач, однак пререхід права власності на зазначене майно у встановленому законом порядку не оформлено та не зареєстровано.

Докази того, що відповідач відмовилася від права власності на транспортний засіб відсутні.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 214/3083/18 набувальною давністю може бути визнане право власності на рухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому рухоме майно, а також на майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

На підставі аналізу наявних у справі доказів та встановлених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову в позові.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись: ст. 367, п. 1 ч. 1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 26 червня 2023 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р.Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк