Справа № 274/2797/22 Провадження № 2/0274/257/23 РІШЕННЯ
30.06.2023 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б., за участю секретаря судового засідання Василюк А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
ВСТАНОВИВ :
І. Короткий зміст позовних вимог
Оскільки відповідача звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, матеріальну та моральну шкоду, завдану позивачу добровільно ним не відшкодовано, він змушений звернутись з цим позовом до суду.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та порушенням ОСОБА_2 вимог ПДР, позивач отримав тілесні ушкодження, які за своїми ознаками відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
В результаті отриманих тілесних ушкоджень він був доставлений до Бердичівської ЦМЛ, де знаходився на лікуванні в реанімаційному відділені з 22 по 24 квітня. А з 24 квітня по 15 травня поточного року знаходився на лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні Житомирської обласної лікарні. Під час лікування у позивача в результаті даної пригоди було встановлено закритий багатоуламковий перелом правої стегнової кістки, закритий перелом великогомілкової кістки, у зв`язку з чим була проведена складна операція, закрита репозиція накладання КДА на праву гомілку.
З 5 по 28 грудня 2018 він знову перебував на лікуванні в Житомирській обласній лікарні, де 5 грудня була проведена операція - перемонтаж КДК на праву гомілку, видалення металофіксатора н/3 правого стегна.
На даний час він продовжує амбулаторне лікування. В подальшому необхідно буде знову оперативне втручання по вилученню пластин, які були встановлені під час операції на стегновій кістці.
Крім того, під час перебування на лікуванні до нього щоденно приїздила мама, яка привозила продукти харчування та необхідні медичні засоби, у зв`язку з цим понесено витрати на проїзд у приміському транспорті із с. Скраглівка у м. Житомир і у зворотньому напрямку у сумі 1856 грн.
Також внаслідок ДТП було пошкоджено його одяг, а саме куртку вартістю 1350 грн, штани -800 грн, кашкет - 250 грн, а всього на суму 2400 грн.
Також, протиправними діями відповідача йому завдано значної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях та пережитим стресом, значним погіршенням здоров`я, необхідністю проведення оперативних втручань та проходження медичних досліджень, після проведення яких було накладено компресійно- дистракційний апарат (КДА-апарат Єлізарова), з яким лікується вже протягом 5 місяців, втратою працездатності позивача. Окрім того, позивач у 2019 навчався на 4 курсі Житомирського агроекологічного університету, та після отримання тілесних ушкоджень був змушений приступити до навчання, просити допомоги у своїх друзів, одногрупників, які дивилися на нього зі співчуттям, чим ще більше посилювали страждання та почуття безпомічності. Також, внаслідок отриманих травм, не зміг прийняти участь у проходженні виробничої практики в Німеччині з 15.05.2018 по 31.08.2018 , на яку був рекомендований, та отримати потенційно-можливий дохід. Вказує, що по теперішній час ні відповідач, ні його родичі не принесли йому вибачення та не відшкодували жодної копійки за спричинену шкоду. Завдану йому моральну шкоду позивач оцінює в сумі 200000 грн.
У зв`язку з наведеним, просить задовольнити його позовні вимоги.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду від 13.07.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 29.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі з повідомленням (викликом) сторін.
18.08.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Обгрунтовуючи відзив, відповідач зазначив, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.03.2022 вину відповідача не встановлено. Будь-яких інших доказів, які підтверджують вину відповідача у вчиненні вказаного кримінального правопорушення позивач не надав. Щодо розміру матеріальної шкоди вказав, що позивач належним чином не підтвердив ці витрати. Окрім того, в матеріальні витрати безпідставно включені благодійні внески, промислові засоби та ліки від ГРВІ. Також і витрати на проїзд позивача та його батьків, на придбання пошкоджених речей не підтверджено доказами необхідності їх понесення. При цьому у відповідача відсутній обов`язок відшкодовувати їх позивачу. Щодо стягнення моральної шкоди, відповідач вказує, що позивач не надав належних та допустимих доказів її розміру, глибини душевних страждань та ступеня вини особи, яка завдала йому моральну шкоду.
Позивач у судовому засіданні 14.12.2022 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на їх задоволенні наполягав.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав, наведених у відзиві.
Розгляд справи неодноразово відкладався, востаннє у судовому засіданні 19.06.2023 було оголошено перерву до 30.06.2023.
Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі.
Представник відповідача подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечує з підстав, наведених у відзиві.
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доданих доказів.
Обов`язок доказування відповідно до ст. 10 ЦПК України, покладений на сторони у справі, а суд тільки сприяє всебічному та повному з`ясуванні обставин справи шляхом роз`яснення прав та обов`язків та сприяє в їхньому здійсненні. Крім того, відповідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути зокрема відшкодування майнової та моральної шкоди. За змістом ст.ст. 22, 23 цього ж Кодексу особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками зокрема є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; моральна шкода відшкодовується грішми, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Згідно зі ст.ст. 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Положеннями ч. 1 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Згідно частини першої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
Статтею 1195 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку.
Вказаною ухвалою встановлено, що 2.04.2018 близько 22 год. 00 хв. ОСОБА_2 , керуючи невстановленим слідством мотоциклом, рухався по вулиці Миру в с. Скраглівка Бердичівського району в напрямку м. Бердичів.
На вказаній вулиці, поблизу будинку № 11 водій ОСОБА_2 проявив безпечність та неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною і в порушення вимог п. 10.1 та п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перед зміною напрямку свого руху не переконався у безпечності виконання свого маневру і що це не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, безпричинно виїхав на смугу зустрічного руху, а в подальшому на узбіччя, де передньою частиною керованого ним транспортного засобу допустив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку по лівому узбіччю по ходу руху мотоцикла.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, забійної рани чола зліва, закритих багатоуламкових переломів правої стегнової кістки в с-н/3 і кісток правої гомілки в с/3, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що визвали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя.
Порушення водієм ОСОБА_2 вимог пунктів 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.03.2022 по справі № 274/4921/18 набрала законної сили 18.03.2022.

Відповідно до змісту частини шостої ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" зазначено, що "…звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави від застосування щодо особи, котра вчинила злочин, установлених законом обмежень певних прав і свобод шляхом закриття кримінальної справи, яке здійснює суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України… Закриття кримінальної справи зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч. 1 ст. 44 КК, а саме: у випадках, передбачених цим Кодексом, а також на підставі закону України про амністію чи акта помилування."

З урахуванням положень п. 2 вищезгаданої постанови для звільнення від кримінальної відповідальності закон вимагає лише згоди обвинуваченого на таку підставу для закриття кримінального провадження.

Тим самим, закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК, тобто з нереабілітуючих підстав, не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілих права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Так встановлено, що згідно Виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 10477 позивач поступив в ортопедично-травматологічне відділення № 1 КУ "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради з 24.04.2018 по 15.05.2018 з діагнозом політравма, закритий багатоуламковий перелом правої стегнової кістки, закритий перелом великогомілкової кістки. 26.04.2018 проведена операція - закрита репозиція накладення КДА на праву гомілку.

Відповідно до епікризу карти стаціонарного хворого 2693 ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в травматологічному відділенні ЦРЛ Бердичівського району з 24.07. по 06.08.2018 з діагнозом: наслідки травми з залученням декількох ділянок тіла. ЗЧМТ. Струс головного мозку. МОС консолідований багатоуламковий перелом правої стегнової кістки. МОС КДА перелому правої в/гомілкової кістки. Контрактура правого колінного суглобу. Больовий синдром.

Згідно Виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 28278 ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні № 1 КУ "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради з 03.12.2018 по 28.12.2018 з діагнозом сповільнено-консолідуючий перелом правої в/гомілкової кістки синтезований КДА. 05.12.2018 проведена операція - перемонтаж КДА на праву гомілку, видалення металофіксатора н/3 правого стегна.

Відповідно до Виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 9753 ОСОБА_1 з 22.04.2019 по 02.05.2019 перебував на стаціонарному лікуванні ОКЛ ім. О.Ф. Гербачевського з діагнозом: консолідований металофіксований КДА перелом обох кісток правої гомілки. 23.04.2019 проведена операція: демонтаж КДА з правої гомілки.

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2442 ОСОБА_1 перебував на лікуванні у хірургічному відділенні КНП "Центральна районна лікарня Бердичівського району" з 11.07.2019 по 22.07.2019 з діагнозом: віддалені наслідки травми із залученням декількох ділянок тіла. МОС консолідований перелом правої стегнової кістки в н/3. Неправильно-консолідований перелом обох кісток правої гомілки. Контрактура правого колінноо суглобу. Больовий синдром.

Відповідно до Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №2057 ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в хірургічному відділенні ЦРЛ Бердичівського району з 4.06. по 14.06.2020.

Згідно Виписки з історії хвороби стаціонарного хворого № 3156(22) позивач поступив у травматологічне відділення КНП "Бердичівська міська лікарня" БМР 15.06.2022, з діагнозом: неправильнозрощений перелом діафізів обох кісток правої гомілки. Консолідований МОС перелом діафізу лівого стегна з помірним порушенням функції ходи і обох ніг. Виписаний 21.06.2022.

Таким чином, суд дійшов висновку про існування причинного зв`язку між шкодою, завданою позивачу , і протиправним діянням відповідача та вини останнього в її заподіянні.

Щодо позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

В обґрунтування позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, яка полягає у витратах на лікування, отриманих ним тілесних ушкоджень, витратах, понесених на проїзд, та пошкодженому одязі, позивач надав копії чеків на придбання відповідних ліків та інших товарів, придбання квитків на проїзд, виписки з медичних карт стаціонарного хворого з призначеним лікуванням, виписний епікриз ЦРЛ Бердичівського району з призначеним лікуванням.

Дослідивши копії чеків, наданих позивачем, суд приходить до висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 22.04.2018 з вини ОСОБА_2 позивачу - ОСОБА_1 заподіяна матеріальна шкода, яка полягає у витратах на придбання ліків та медичних препаратів, що підтверджуються чеками, на суму 22154,91 грн. При цьому, судом не брались до уваги та не враховувались у дану суму: докази, які містили товари не лікарського призначення, та не є рекомендацією лікаря щодо посиленого харчування пацієнта, а також чеки, з копій яких взагалі не зрозуміло, що придбавалось, оскільки такі є нечитабельними, а тому не можуть вважатись належними доказами у справі.

Щодо стягнення з відповідача на свою користь понесених витрат на лікування у вигляді добровільних внесків до благодійного фонду лікарні в сумі 700 грн, то такі не підлягають компенсації, оскільки не є обов`язковими, вносяться особою за її добровільною згодою і не відносяться до витрат на лікування.

Позивач також просив стягнути з відповідача витрати на проїзд. На підтвердження витрат на проїзд з с. Скраглівка до м. Житомира та в зворотньому напрямку на загальну суму 1856 грн, понесених матір`ю позивача, як він зазначив у позовній заяві, у зв`язку з ДТП та необхідністю лікування, позивач надав копії квитків. Вказані докази не містять інформації про те, хто саме був пасажиром транспортних засобів, на які придбавались квитки з с. Скраглівка до м. Житомира та в зворотньому напрямку. При цьому, суд звертає увагу, що не підлягають відшкодуванню витрати на проїзд, які здійснені іншими особами.

Окрім того, вартість витрат на придбання пошкодженого одягу позивача на суму 2400 грн, яку останній також просить стягнути з відповідача не доведено жодними належними та допустимими доказами.

Отже, підстави для відшкодування витрат на проїзд та вартості пошкодженого одягу відсутні, позивачем не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного понесені позивачем витрати на лікування у розмірі 22154,91 грн, які підтвердженні наданими суду доказами, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав.

Моральна шкода полягає фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Суд визначає розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України). Справедливістю є оптимальний баланс інтересів осіб, з урахуванням засад розумності і добросовісності.

Справедливість механізму відшкодування моральної шкоди передбачає надання права на застосування зазначеного способу захисту цивільних прав і інтересів у випадках, коли з огляду на суть порушених немайнових прав застосування всіх інших засобів юридичного впливу не забезпечує мінімізації завданих особі немайнових витрат ефективніше, ніж таке відшкодування моральної шкоди.

Ураховуючи наведене, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з того, що позивач безсумнівно зазнав моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями в результаті отриманих травм середнього ступеня тяжкості, тривалим лікуванням та реабілітацією, у результаті чого його нормальні життєві устої було порушено, звичний для нього спосіб життя змінився, він вимушений приймати міри до організації свого життя.

Суд також бере до уваги, що шкода позивачу завдана внаслідок необережних дій відповідача. Разом з тим, у позасудовому порядку будь-якого відшкодування позивач не отримав та вимушений був тривалий час чекати на відновлення своїх прав.

Зважаючи на викладене вище, виходячи з вимог закону, характеру дій відповідача, завданих позивачу страждань, заподіяння йому тілесних ушкоджень, що потягло за собою тривалий розлад здоров`я, дотримуючись принципів розумності, співмірності та справедливості, суд дійшов висновку про те, що позов в частині стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково та визначити його в розмірі 50000 грн, що, на думку суду, буде достатньою компенсацією завданих позивачу моральних страждань.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1066,46 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 264-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22154,91 грн матеріальної шкоди

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50000 грн моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1066,46 грн судового збору

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 05.07.2023

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА