Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1859/23
Провадження № 2-о/376/64/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участі секретаря - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті,

Встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою.

В обгрунтування заяви вказав, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 .

Відповідно до Наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 29.10.2022 року ОСОБА_2 солдата резерву взводу резерву солдатського складу роти резерву солдатського складу, призначено наказом Командира окремого спеціалізованого батальйону від 29.10.2022 року №94-РС на посаду номера обслуги механізованого відділення механізованої роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-101 533А, який прибув з військової частини НОМЕР_3 м. Київ, ввжати таким, що з 29 жовтня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою шпк «солдат», що підтверджується Витягом з Наказу №176 від 29.10.2022 року.

Відповідно до Акту службового розслідування проведенного у військовій частині № НОМЕР_2 та Витягу з Журналу ведення бойових дій, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 орієнтовно о 23 годині 00 хвилин в районі населеного пункту Бахмут Донецької області під час виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини в наслідок ведення бойових дій зник безвісти солдат ОСОБА_2 , згідно письмових пояснень старшого сержанта ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_4 відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 орієнтовно о 23:00 годині в районі населеного пункту Бахмут Донецької області під час ведення оборонного бою внаслідок кульового поранення від кулі снайпера противника загинув солдат ОСОБА_2 . Через інтенсивність бойових дій безпечно евакуювати тіло загиблого солдата ОСОБА_2 було неможливо.

Реєстрація смерті ОСОБА_2 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть на підставі виданого акту службового розслідування у заявника немає, так як цей документ не відповідає вичерпному переліку документів для державної реєстрації смерті, тому відновлення порушених прав заявника не можливо в інший спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку.

Встановлення факту смерті ОСОБА_1 необхідне для проведення реєстрації смерті батька ОСОБА_2 у встановленому законом порядку.

Тому, на підставі вищезазначеного ОСОБА_1 просить суд:

Встановити факт, що 21 квітня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Каленна Сквирського району Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , солдат загинув в районі населеного пункту Бахмут Донецької області внаслідок кульового поранення від кулі снайпера противника.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Заінтересована особа представник Сквирського ВДРАЦС у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ МЮ в судове засідання не з`явився.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року № 545.

Згідно до положень вказаного вище наказу, підставами для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть, форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть, форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків (ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»).

Частиною 1 ст. 317 ЦПК України визначено, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою (п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року №5).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 видане 23.10.1986 року Сквирським райвідділом ЗАГС Київської області (а.с.10).

Відповідно до Наказу командира військової частини № НОМЕР_2 від 29.10.2022 року ОСОБА_2 солдата резерву взводу резерву солдатського складу роти резерву солдатського складу, призначено наказом Командира окремого спеціалізованого батальйону від 29.10.2022 року №94-РС на посаду номера обслуги механізованого відділення механізованої роти військової частини НОМЕР_2 , ВОС-101 533А, який прибув з військової частини НОМЕР_3 м. Київ, вважати таким, що з 29 жовтня 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою шпк «солдат», що підтверджується Витягом з Наказу №176 від 29.10.2022 року (а.с.17).

Відповідно до Акту службового розслідування проведенного у військовій частині № НОМЕР_2 та Витягу з Журналу ведення бойових дій, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 орієнтовно о 23 годині 00 хвилин в районі населеного пункту Бахмут Донецької області під час виконання службових обов`язків по захисту Батьківщини в наслідок ведення бойових дій зник безвісти солдат ОСОБА_2 (а.с.22-25).

Згідно письмових пояснень старшого сержанта ОСОБА_3 та солдата ОСОБА_4 відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 орієнтовно о 23:00 годині в районі населеного пункту Бахмут Донецької області під час ведення оборонного бою внаслідок кульового поранення від кулі снайпера противника загинув солдат ОСОБА_2 . Через інтенсивність бойових дій безпечно евакуювати тіло загиблого солдата ОСОБА_2 було неможливо (а.с.11-14).

Реєстрація смерті ОСОБА_2 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть на підставі виданого акту службового розслідування у заявника немає, так як цей документ не відповідає вичерпному переліку документів для державної реєстрації смерті, тому відновлення порушених прав заявника не можливо в інший спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку.

Виходячи з наявних у справі доказів вбачається, що реєстрація смерті ОСОБА_2 в органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати смерть на підставі виданого акту про настання смерті у заявника немає, так як цей документ не відповідає вичерпному переліку документів для державної реєстрації смерті, тому відновлення порушених прав заявника не можливо в інший спосіб, як встановлення даного юридичного факту в судовому порядку.

Встановлення факту смерті заявнику необхідне для проведення реєстрації смерті батька ОСОБА_2 у встановленому законом порядку.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки документів смерті особи, виданих закладами, що знаходяться на окупований території, як доказів, оскільки можливість збору доказів обмежена, а встановлення факту смерті має вагоме значення для реалізації прав людини.

Надані суду документи дозволяють встановити фактичні обставини, необхідні для вирішення справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4-5, 12-13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 315-319, 430 ЦПК України, суд

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту смерті задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с. Каленна Сквирського району Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , солдат, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Бахмут Донецької області внаслідок кульового поранення від кулі снайпера противника.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Копію рішення направити до Сквирського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для державної реєстрації факту смерті.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко