Єд.унік. № 243/2829/22
Провадження № 2/243/219/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 квітня 2023 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Старовецького В.І.,

за участю: секретаря судового засідання Петруся Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції по за межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі наказу №29-к про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехтепло», за участю третьої особи: Центр надання адміністративних послуг м. Слов`янська Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ТОВ «Промхтепло», третя особа, що не заявляє самостійних вимог - Центр надання адміністративних послуг м. Слов`янська Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, про визнання припиненими трудових правовідносин ОСОБА_1 з ТОВ «Промтехтепло» у зв`язку із звільненням за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпПУ, та зобов`язання вчинити певні дії. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до Протоколу № 6 загальних зборів учасників ТОВ «Промтехтепло» від 28.10.2016 він визнаний особою, яка має право вчиняти дії від імені ТОВ «Промтехтепло» без довіреності, утому числі підписувати договори. Згідно наказу №4/16 про призначення на посаду позивач склав с себе обов`язки тимчасово виконуючого обов`язки заступника директора та приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «Промтехтепло» з 28.10.2016. Відомості про нього, як директора, внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Зазначає, що згідно Статуту ТОВ «Промтехтепло» учасниками товариства є громадяни: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Вказує на те, що у зв`язку із початком військових дій на території України з 24.02.2022 діяльність ТОВ «Промтехтепло» зупинилася і до теперішнього часу не відновлена, місце знаходження ТОВ «Промтехтепло» не змінилося, у зв`язку із відсутністю діяльності та доходів заробітна плата директору не нараховується та не виплачується, фактично трудову діяльність позивач не виконує з 24.02.2022. Засновники ТОВ «Промтехтепло» у зв`язку із бойовими діями виїхали в інші області України. 15.08.2022 він направив на адресу ТОВ «Промтехтепло» заяву про звільнення. Проте, він не має можливості припинити трудові відносини, оскіоьки неможливо скликати та провести загальні збори учасників товариства, оскільки збори проводяться за місцем знаходження товариства. Вважає, що вищевказане порушує його право на трудову діяльність, оскільки він не має можливості влаштуватися на іншу роботу, набути статус безробітного, отримати субсидію. З огляду на викладене просить суд ухвалити рішення, яким визнати припиненим на підставі ст. 38 КЗпП України трудовий договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Промтехтепло», з дати набуття рішенням законної сили. Зобов`язати Центр надання адміністративних послуг м. Слов`янська Слов`янської міської військової адміністрації внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань відповідний запис.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.

Позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат Кучер Ю.В., повідомлені належним чином про дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явились, до суду надали заяви про розгляд справи без їхньої участі, а також не заперечували про розгляду справи в заочному порядку.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору представник Центр надання адміністративних послуг м. Слов`янська Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи в суді, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, із заявами про відкладення розгляду справи, або розгляду без участі представника не звертався..

Відповідач ТОВ «Промтехтепло» повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надання відзиву на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив, відповідача повідомляли про розгляд справи, шляхом направлення викликів на офіційну електронну адресу, а також останній повідомлявся в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07.07.1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, як що таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

З огляду на викладене, оскільки відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин неявки, не подав відзив, суд приходить до переконання, що у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280, 281 ЦПК України.

Ухвалою суду від 14 квітня 2023 року судом прийнято рішення щодо розгляду справи в заочному порядку.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Судом в ході розгляду цивільно справи було замінено назву третьої особи, встановлено, що первісна назва третьої особи була визначена, як Центр надання адміністративних послуг м. Слов`янська Слов`янської міської ради. Указом Президента України «Про утворення військово-цивільної адміністрації» № 210/2021 від 26.05.2021 утворено Слов`янську міську військово-цивільну адміністрацію Краматорського району Донецької області (ідентифікаційний код44278614).Керівником Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації прийнято розпорядження від 30.09.2021 № 49 «Про можливість здійснення Слов`янською міською військово-цивільною адміністрацією Краматорського району Донецької області повноважень виконавчих органів Слов`янської міської ради». Крім цього, Указом Президента України від 30.03.2022 № 188/2022 «Про утворення військової адміністрації в населених пунктах у Донецькій області» на базі Слов`янської міської військово цивільної адміністрації утворено Слов`янську міську військову адміністрацію. Розпорядженням начальника Слов`янської міської військової адміністрації від 31.03.2022 № 1 «Про заходи з утворення Слов`янської міської адміністрації Краматорського району Донецької області» Слов`янську міську військову адміністрацію перейменовано на Слов`янську міську військову адміністрацію, тобто Слов`янська міська військова адміністрація здійснювала повноваження, віднесені законом до відання виконавчих органів Слов`янської міської військово цивільної адміністрації. Тому суд приходить до переконання, що належною третьою особою по справі має бутиЦентр надання адміністративних послуг м. Слов`янська Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до довідки про правомочність прийняття рішення загальними зборами учасників ТОВ «Промтехтепло» (далі - Товариство) від 25.02.2016, учасники Товариства ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли рішення, щодо призначення тимчасово виконуючого обов`язки директора Товариства.

Відповідно до наказу № 3/16 «Про звільнення з посади» від 27.10.2016, директор ТОВ «Промтехтепло» ОСОБА_5 склав з себе виконання обов`язків директора ТОВ «Промтехтепло» на підставі рішення загальних зборів учасників.

Відповідно до протоколу № 6 загальних зборів учасників ТОВ «Промтехтепло» від 27.10.2016, було звільнено з посади директора ТОВ «Промтехтепло» ОСОБА_5 , та звільнено з посади тимчасово виконуючого обов`язки директора ТОВ «Промтехтепло» ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб Фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є директором ТОВ «Промтехтепло» (код за ) з 28 жовтня 2016 року, що також підтверджується наказом ТОВ «Промтехтепло» №4/16 від 28.10.2016.

Відповідно до п.10.2.1 Статуту ТОВ «Промтехтепло» Загальні збори учасників є вищим органом товариства.

Відповідно до п.10.3.2.6 до компетенції загальних зборів учасників належить обрання директора, встановлення розміру його винагороди, а також згідно п.10.3.2.13 прийняття інших рішень, віднесених чинним законодавством та статутом до компетенції загальних зборів учасників.

15 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до учасників Товариства із заявою про звільнення його з посади директора ТОВ «Промтехтепло» за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.

Як вбачається із змісту позовної заяви, рішення за результатами розгляду заяви про звільнення ОСОБА_1 прийнято не було, оскільки Загальні збори не відбулися через неявку учасників Товариства.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Кодекс законів про працю встановлює загальні вимоги до порядку розірвання трудових відносин, не враховуючи специфіку становища керівника господарського товариства. По суті, директор об`єднує в собі і статус найманого працівника (який визначається на підставі норм трудового права) і статус виконавчого органу господарського товариства (який визначається на підставі норм корпоративного права). Ні норми трудового договору, ні положення Статуту не повинні погіршувати становище директора порівняно з тим обсягом гарантій, наданих йому трудовим законодавством. Тобто, директор завжди може скористатися ст. 38 КЗпП та ініціювати розірвання трудового договору за власним бажанням.

Відповідно до статті 3 КЗпП до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 38 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Звертаючись до суду з указаним позовом, позивач послався на те, що він позбавлений можливості реалізувати передбачене частиною першою статті 38 КЗпП України право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Посилаючись на вказані обставини позивач просив припинити трудові відносини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав вимоги трудового законодавства, не здійснив будь-яких дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення позивача з посади директора Товариства. Тобто, вбачається факт порушення права позивача на припинення трудових відносин.

Статтею 22 КЗпП України передбачено заборону будь-якого прямого або непрямого обмеження прав при укладенні, зміні та припиненні трудового договору.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У частині 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин

Згідно з частиною першою статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя "включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру". Стаття 8 Конвенції "захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом". Поняття "приватне життя" в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на "приватне життя" (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Олександр Волков проти України" (Oleksandr Volkov v. Ukraine, N 21722/11, § 165)).

З урахуванням положень частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини необхідно зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям "приватне життя".

У пункті 4 частини першої статті 36 КЗпП України визначено, що підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника.

Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року N 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року N 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року N 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом.

Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації.

Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України.

Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні.

За встановлених у цій справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає.

У постанові від 03 липня 2019 року в справі N 61-11768св 18 Верховний Суд виклав позицію з цього питання та зазначив, що недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб.

Елементом принципу верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини, поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatismutandispiшeння Європейського суду з прав людини у справах "C.G. та інші проти Болгарії" ("C. G. andOthersv. Bulgaria", заява N 1365/07, § 39), "Олександр Волков проти України" ("Oleksandr Volkovv. Ukraine", заява N 21722/11, § 170)).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах "Кантоні проти Франції" ("Cantoni v. France", заява N 17862/91, § 31-32), "Вєренцов проти України" ("Vyerentsov v. Ukraine", заява " N 20372/11, § 65)).

Частиною другою статті 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно підкреслює цінність та важливість дотримання формалізованих норм цивільного процесу, за допомогою яких сторони забезпечують вирішення спору цивільного характеру, оскільки завдяки цьому може обмежуватися обсяг дискреції, забезпечуватися рівність сторін, запобігатися свавілля, забезпечуватися ефективне вирішення спору та розгляд справи судом упродовж розумного строку, а також забезпечуватися правова визначеність та повага до суду. В той же час "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду позову заявника по суті із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах "Белеш та інші проти Чеської Республіки" (Beles and Others v. the Czech Republic, заява N 47273/99, § 50-51, 69); "Волчі проти Франції" (Walchli v. France, заява N 35787/03, § 29).

При проведенні оцінювання Європейський суд з прав людини часто наголошує на питаннях "правової визначеності" та "належного здійснення правосуддя" як на двох основних елементах для проведення розмежування між надмірним формалізмом та прийнятим застосуванням процесуальних формальностей. Зокрема, Європейський суд з прав людини виходить з того, що є порушенням права на доступ до суду, коли норми не переслідують цілі правової визначеності та належного здійснення правосуддя та утворюють свого роду перепону, яка перешкоджає вирішенню справи учасників судового процесу по суті компетентним судом (див., наприклад, рішення у справах "Карт проти Туреччини" (Kart v. Turkey [ВП], заява N 8917/05, § 79 (в кінці); "Ефстатіу та та інші проти Греції" (Efstathiou and Others v. Greece, заява N 36998/02, § 24 (в кінці); "Ешим проти Туреччини" (Esim v. Turkey, заява N 59601/09, § 21).

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач просить суд визнати припиненими трудові відносини між ним, як директором, та ТОВ "Промтехтепло", як роботодавцем.

Однак вирішення питання про звільнення директора Товариства відноситься до виключної компетенції загальних зборів Товариства, які не можуть відбутися у зв`язку із неявкою учасників Товариства у зв`язку із тим, що на території України ведуться активні бойові дії з 24.02.2022, ТОВ "Промтехтепло" знаходиться за своєю юридичною адресою, а саме: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пров. Откосний, 9 в районі проведення бойових дій, та всі учасники Товариства виїхали в різні місця України, у зв`язку із евакуацією, та зібратися не можуть.

Разом з тим, відповідно до вимог частини другої статті 5 ЦПК України, з урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між сторонами, суд вважає, що ефективним і таким, що не суперечить закону, у даному випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин з відповідачем ТОВ "Промтехтепло" на підставі статті 38 КЗпП України.

Крім того, позивачем пред`явлено вимогу про зобов`язання Центр надання адміністративних послуг м. Слов`янська Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області внести зміни про юридичну особу про те, що трудові відносини за рішенням суду припинені.

Відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі, зокрема, містяться відомості про керівника юридичної особи, а за бажанням юридичної особи - також про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо.

У частині 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі.

В указаній нормі закону визначено, що таким судовим рішенням може бути рішення про зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись, статтями 2, 10, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 223 264, 265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтехтепло», за участю третьої особи: Центр надання адміністративних послуг м. Слов`янська Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати розірваним на підставі ст. 38 КЗпП України трудовий договір між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Промтехтепло» (), трудові відносини припинити з дати набрання рішенням законної сили.

Зобов`язати Центр надання адміністративних послуг м. Слов`янська Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань запис у рядок «Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» додати наступну інформацію: після « ОСОБА_1 » - «Трудові відносини припинено на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області»; після « ОСОБА_1 (Повноваження: Вчиняти дії від імені Юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо» - представник» додати « трудові відносини припинено на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області»

Стягнути з Товариством з обмеженою відповідальністю «Промтехтепло» (), юридична адреса: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пров. Откосний, 9 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце поживання: АДРЕСА_1 судові витрати у виді судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні) 40 копійок.

Рішення суду є підставою внесенням змін у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду В.І. Старовецький