КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ ____________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/634/23
12.04.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.,
за участю секретаря Ратовської А.С., Лук`яненко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
10 жовтня 2022 року представник позивач ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд стягнути на користь ОСОБА_1 зі ОСОБА_2 заборгованість в сумі 328510 (триста двадцять вісім тисяч п`ятсот десять) гривень 91 копійка, також просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 20 листопада 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір Позики №К201121-1, згідно умов якого Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 195 390 (сто дев`яносто п`ять тисяч триста дев`яносто) гривень 60 копійок, а Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим з договором строк, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення Договору, тобто до 20 травня 2022 року.
Згідно п. 5 Договору, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики:
- 8090, 10 гривень до 20 грудня 2021 року
- 8090, 10 гривень до 20 січня 2022 року
- 8090, 10 гривень до 20 лютого 2022 року
- 8090,10 гривень до 20 березня 2022 року
- 8090, 10 гривень до 20 квітня 2022 року
- 154 940, 10 гривень до 20 травня 2022 року
Також, 20 листопада 2021 року Відповідач власноруч підписав розписку, в якій зазначив, що кошти в сумі 195390 (сто дев`яносто п`ять тисяч триста дев`яносто) гривень 60 копійок отримав у повному обсязі та зобов`язується повернути цю суму до 20 травня 2022 року включно.
Згідно п. 10 Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно п. 11 Договору у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) Позичальником за даним Договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.
Пунктом 16.3 Договору передбачено, що Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями Договору, в тому числі щодо своєчасного повернення позики.
Станом на 06 жовтня 2022 року Позичальник свої зобов`язання не виконує належним чином, а його заборгованість складає 328 510 (триста двадцять вісім тисяч п`ятсот десять) гривень 91 копійка, з яких:
- 260 124 гривень 20 копійок залишок боргу за Договором;
В свою чергу, станом на дату звернення до суду з даним позовом відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, грошові кошти не повернув, тому позивач звернувся до суду із відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м.Одеси Петренка В.С. від 31.10.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.
У підготовчому засіданні 07.03.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання 12.04.2023 року позивач та його представник не з`явились, але 12.04.2023 року від представника позивача до канцелярії суду надійшла заява, в якій він просив справу розглядати без їх участі та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання 12.04.2023 року не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, шляхом надсилання судової ухвали на адресу, зазначену у позовній заяві, яка не змінювалась, про що свідчить довідка з відділу адресно-довідкової роботи Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, про поважність причин відсутності не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою позивача та його представника Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні20 листопада 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір Позики №К201121-1, згідно умов якого Позикодавець передає у власність Позичальнику, а Позичальник приймає у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 195 390 (сто дев`яносто п`ять тисяч триста дев`яносто) гривень 60 копійок, а Позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим з договором строк, не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення Договору, тобто до 20 травня 2022 року.
Даний факт підтверджується копією договору позики, який наявний в матеріалах справи (а.с. 8).
Згідно п. 5 Договору, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві суму позики:
- 8090, 10 гривень до 20 грудня 2021 року
- 8090, 10 гривень до 20 січня 2022 року
- 8090, 10 гривень до 20 лютого 2022 року
- 8090,10 гривень до 20 березня 2022 року
- 8090, 10 гривень до 20 квітня 2022 року
- 154 940, 10 гривень до 20 травня 2022 року
Також, 20 листопада 2021 року Відповідач власноруч підписав розписку, в якій зазначив, що кошти в сумі 195390 (сто дев`яносто п`ять тисяч триста дев`яносто) гривень 60 копійок отримав у повному обсязі та зобов`язується повернути цю суму до 20 травня 2022 року включно.
Згідно п. 10 Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Однак до теперішнього часу відповідач своє зобов`язання щодо повернення повної суми грошових коштів не виконав, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено,що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Ч. 2 ст. 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно п. 11 Договору у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) Позичальником за даним Договором, Позичальник зобов`язаний сплатити Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості.
Пунктом 16.3 Договору передбачено, що Позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями Договору, в тому числі щодо своєчасного повернення позики.
Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Тобто, відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Такі випадки передбачені ст.ст.192,193, ч. 2 ст. 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Вищевикладене було закріплено у правовій позиції Великої палати Верховного суду від 16.01.2019 року, справа № 373/2054/16-ц.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказів повернення грошових коштів відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики, відповідачем ОСОБА_2 не було повернуто у встановлений строк ОСОБА_1 позику, а саме: грошові кошти у 328510 (триста двадцять вісім тисяч п`ятсот десять) гривень 91 копійка, з яких:
- 260 124 гривень 20 копійок залишок боргу за Договором;
Судовий збір сплачений позивачем відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 268, 280-283ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Приморським ГУ ДМС України в Одеській області 09 липня 2015 року) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 виданий Дарницьким РУ ГУ МВС в м. Києві 12 серпня 2008 року) заборгованість за договором позики від 20 листопада 2021 року у сумі 328510 (триста двадцять вісім тисяч п`ятсот десять) гривень 91 копійка, з яких:
- 260 124 гривень 20 копійок залишок боргу за Договором;
Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Приморським ГУ ДМС України в Одеській області 09 липня 2015 року) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 виданий Дарницьким РУ ГУ МВС в м. Києві 12 серпня 2008 року) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3285 (три тисячі двісті вісімдесят п`ять) грн. 11 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Петренко В. С.