Справа № 206/803/23
Провадження № 2/206/419/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.04.2023 Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.

за участю: секретаря с/з Дерця В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

І. Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 зазначила, що в січні 2022 року позивач дізнався про те, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської обл. Шагана Олексія Анатолійовича перебуває виконавче провадження № 60903376 та №60903085. Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження позивачеві стало відомо про вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. виконавчого напису № 3028 та № 3029 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості. Виконавче провадження №60903376 від 17.12.2019 було відкрито на підставі виконавчого напису №3028 виданого 05.02.2019. З виконавчого напису від 05.02.2019 №3028 позивачу стало відомо про те, що з нього на користь відповідача стягнена заборгованість за кредитним договором №630004627 від 04.07.2013, укладеним з АТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Кредитні Ініціативи», на підставі Договору факторингу №4-АБ/КІ, укладеного 14.11.2016 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи», на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи», строк платежу за яким настав, за період з 15.10.2016 по 20.11.2018 в розмірі 8049, 13 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 8049, 13 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто 650 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 8699, 13 грн. Виконавче провадження №60903085 від 17.12.2019 було відкрито на підставі виконавчого напису №3029 виданого 05.02.2019. З виконавчого напису від 05.02.2019 №3029 позивачу стало відомо про те, що з нього на користь відповідача стягнена заборгованість за кредитним договором №600116012 від 11.06.2011, укладеним з АТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Кредитні Ініціативи», на підставі Договору факторингу №4-АБ/КІ, укладеного 14.11.2016 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи», на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи», строк платежу за яким настав, за період з 15.10.2016 по 20.11.2018 в розмірі 24267,19 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 24267,19 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто 650 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню - 24917,19 грн. Документи, які надавалися для вчинення виконавчого напису не свідчать про безспірність суми заборгованості, а також не надано доказів видачі кредиту та сплати заборгованості, виконавчі написи вчинено за період більше ніж три роки за межами строку позовної давності. Позивач не був повідомлений про відступлення права вимоги, кредити позивач повинен був сплатити відповідно в червні 2014 року та в липні 2016 року (строк дії картки), то був пропущений строк позовної давності, тобто пропуск строку для звернення до нотаріуса є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача вважає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», тому представник позивача ОСОБА_2 була вимушена звернутися до суду з метою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи вищевикладе представник позивача ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 просила визнати виконавчі написи № 3028 та № 3029 вчинені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. такими, що не підлягають виконанню. Стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, а саме суму судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1073,60 грн. та понесені витрати на оплату правничої допомоги в розмірі до 5000 грн.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович у судове засідання не з`явились, повідомлялись про час і місце розгляду справи належним чином, причину неявки не повідомили.

Разом з тим, на сайті «Судова влада України» було розміщено оголошення їх викликом, проте станом на 12.04.2023 в судове засідання ні представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи», ні третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна так і не з`явилися, будь-яких клопотань на адресу суду не направляли. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» своїм правом на написання відзиву не скористався.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

20.02.2023 представник позивача ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Самарського районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. (а.с. 1-22).

23.02.2023 представником позивача ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 надано до суду уточнену позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з приводу уточнення назви третьої особи - Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шагана Олексія Анатолійовича (а.с. 25-29).

23.02.2023 ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська у справі відкрито провадження та призначено в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 30).

15.03.2023 електронною поштою від приватного виконавця Шагана О.А. надійшло клопотання про розгляд справи без участі приватного виконавця. (а.с. 32-33).

21.03.2023 судове засідання відкладено на 05.04.2023 у зв`язку з неявкою сторін (а.с. 34).

05.04.2023 судове засідання відкладено на 12.04.2023 у зв`язку з неявкою сторін (а.с. 37).

12.04.2023 електронною поштою від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с. 43-45).

У судові засідання призначені 21.03.2023, 05.04.2023 та 12.04.2023 представник відповідача та треті особи, повідомлені про дату та час судового засідання, не з`явились, у зв`язку із чим, за наявності підстав, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

11.06.2011 між ПАТ «Альфа-Банк» та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачею та обслуговуванням кредитної картки № 600116012 . (а.с. 9)

04.07.2013 між ПАТ «Альфа-Банк» та позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка» № 630004627. (а.с. 14).

05.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. було винесено виконавчі написи зареєстровані в реєстрі за № 3028 та №3029 (а.с. 10, 15)

17.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. винесено постанови про відкриття виконавчого провадження за виконавчими написами №3028 від 05.02.2019 та №3029 від 05.02.2019 (а.с. 6, 11).

18.12.2019 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження (а.с. 16).

26.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. винесено постанову про зміну (доповнення) реєстраційних даних (а.с. 17).

Відповідно до листа №11795/ПІ-Т-1132/19.1.5 від 18.03.2021 Міністерства юстиції України вбачається, що рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 19.02.2021 №5 свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 17.01.2008 за 6685 на ім`я Хари Наталії Станіславівни , анульовано згідно з наказом Міністерства юстиції України від 12.03.2021 № 931/5 (а.с.19).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цими актами є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі в тексті - Порядок) та Постанова КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10.12.2014, втратила чинність (у частині) 22.02.2017 з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Подібні висновки були зроблені у постанові Верховного Суду від 21.09.2021.

Так, судом встановлено, що вчиняючи 30.04.2020 виконавчий напис № 1372 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кравцов О.О. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Враховуючи, що укладений кредитний договір № R6B від 20.04.2012 не є нотаріально посвідченим, і як наслідок, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, дана обставина є достатньою для визнання виконавчого напису № 1372 таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, щодо наявності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню частково.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному позивачем розмірі до 5000 грн., то в цій частині позовні вимоги, на думку суду, не відповідають вимогам закону, отже не можуть бути задоволені судом у зв`язку з наступним.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то слід зазначити, що стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 справа № 826/1216/16.

Так у відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першоюзаявою посуті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

При цьому, ч. 2 ст. 137 ЦПК України встановлює, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, статтями 77 - 80 ЦПК України встановлено критерії доказів, а саме їх належність, допустимість, достовірність та достатність. При цьому, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В той же час, зі сторони позивача не було надано жодного належного доказу, який би свідчив про отримання гонорару у заявленому розмірі та відповідав вимогам чинного законодавства.

Крім того, у відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, стаття 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»); за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України; як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Відповідна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.03.2019 справа № 922/1163/18.

Також, зі сторони позивача, не було долучено обґрунтованого розрахунку правових витрат та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (кількість витраченого адвокатом часу, вартість вчинення конкретної послуги, тощо), що є також підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, суд приходить до обґрунтованого висновку, що заявлена стороною позивача вимога про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову (правничу) допомогу - не підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.

На підставі викладеного та керуючись Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, ст.ст. 34, 39, 50, 87 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18, 202 ЦК України, ст.ст. 1-5, 10, 12, 13, 76-89, 95, 141, 258, 259, 264, 265, 280-283 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Виконавчий напис №3028 від 05.02.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, за яким з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» заборгованості за кредитним договором №630004627 від 04.07.2013, укладеним з АТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Кредитні Ініціативи», на підставі Договору факторингу №4-АБ/КІ, укладеного 14.11.2016 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи», на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» (ідентифікаційний код юридичної особи 35326253, місцезнаходження: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 2, індекс 04655, п/р НОМЕР_3 в АТ «Альфа Банк» м. Київ, МФО 300346) строк платежу за яким настав, за період з 15.10.2016 по 20.11.2018 в розмірі 8049,13 грн. в тому числі: просрочена заборгованість за сумою кредиту - 8049,13 грн. за вчинення виконавчого напису - 650 грн., а всього 8699,13 грн., визнати таким, що не підлягає виконанню.

Виконавчий напис №3029 від 05.02.2019, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною, за яким з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» заборгованості за кредитним договором №600116012 від 11.06.2011, укладеним з АТ «Альфа-Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Кредитні Ініціативи», на підставі Договору факторингу №4-АБ/КІ, укладеного 14.11.2016 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні Ініціативи», на користь ТОВ «Кредитні Ініціативи» (ідентифікаційний код юридичної особи 35326253, місцезнаходження: м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, 2, індекс 04655, п/р НОМЕР_3 в АТ «Альфа Банк» м. Київ, МФО 300346) строк платежу за яким настав, за період з 15.10.2016 по 20.11.2018 в розмірі 24267,19 грн. в тому числі: просрочена заборгованість за сумою кредиту - 24267,19 грн. за вчинення виконавчого напису - 650 грн., а всього 24917,19 грн., визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. за подання позову до суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: О.В. Поштаренко