ХОРТИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЗАПОРІЖЖЯ
ЄУН № 337/1831/23 Провадження № 2-о/337/94/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2023 м. Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду м. Запоріжжя Мальований В.О., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 (далі заявник, ОСОБА_1 ) в особі представника, заінтересована особа Хортицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту народження дітей на тимчасово окупованій території України,

В С Т А Н О В И В :

Через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в особі представника. В якій заявник в особі свого представника просить:

- встановити факт, що має юридичне значення, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні, АР Крим, Нижньогірський район, с. Великосілля (тимчасово окупована територія України) народилася дитина чоловічої статі ОСОБА_2 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , громадянка України, а батьком дитини є громадянин України ОСОБА_3 ;

- встановити факт, що має юридичне значення, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в Україні, АР Крим, Нижньогірський район, с. Великосілля (тимчасово окупована територія України) народилася дитина жіночої статі ОСОБА_4 , матір`ю якої є ОСОБА_1 , громадянка України, а батьком дитини є громадянин України ОСОБА_3 .

Ознайомившись із заявою та доданими документами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4, 5 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачуваних цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Ст. 317 ЦПК України встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України.

Зокрема, заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (ч. 1).

Згідно зі ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Відповідно до ст. 1, 1-1Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється діяКонституціїта законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбаченихКонституцієюта законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. 5 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 1 - 3 ст. 9 зазначеного Закону державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно доКонституціїта законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь - які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність цієї заяви. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження у ній (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18).

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18 - ц в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови).

Так, відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням регулює Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Відповідно до ст. ст. 4, 6 вказаного Закону органами державної реєстрації актів цивільного стану є: 1) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; 2) відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських, міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); 3) виконавчі органи сільських, селищних і міських рад.

Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 13 цього Закону державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків або за заявою, поданою в електронній формі, не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів.

Державна реєстрація народження дитини, яка досягла одного року і більше, проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання дитини за заявою батьків або інших заінтересованих осіб за наявності документів про народження і перебування дитини під наглядом закладу охорони здоров`я та довідки з місця проживання дитини.

Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження.

За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідні положення містяться в розділі ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. № 52/5.

Перелік документів, які є підставою для проведення державної реєстрації народження визначений п. 2 розділу ІІІ Правил. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою.

При цьому, відповідно до п. 14 гл. 1 розділ ІІ Правил (в редакції наказу Міністерства юстиції № 606/5 від 26.02.2022р.) у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь - яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.

Отже, порядок державної реєстрації народження дитини віднесено до повноважень органів державної реєстрації актів цивільного стану, а суд в порядку окремого провадження розглядає справу про встановлення факту народження дитини, в т.ч. на тимчасово окупованій території України, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Звертаючись до суду із цією заявою, заявник зазначає, що факт народження дитини підтверджується медичним свідоцтвом про народження дитини. Однак, оригінал останнього було здано до Нижньогірського районного відділу РАЦС для реєстрації народження. Також ОСОБА_1 , було видано свідоцтво про народження дитини на тимчасово окупованій території України, тобто органом на тимчасово окупованій території. У зв`язку із чим воно є недійсним. Документ про народження дитини, виданий компетентними органами України, відсутній. А тому, заявник позбавлений можливості зареєструвати народження дитини.

Окрім того, такі доводи суперечать вищевикладеним нормам чинного законодавства України, відповідно до яких, як вже зазначалось, недійсним є акт (рішення, документ), виданий органом, його посадовою та службовою особою на тимчасово окупованій території, крім документів, що підтверджують, зокрема, факт народження особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Під час дії воєнного стану в Україні державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь - яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.

Тобто на даний момент з метою захисту прав дітей, народжених на тимчасово окупованих територіях, на законодавчому рівні врегулювала можливість проведення державної реєстрації народження на підставі документів, виданих на тимчасово окупованих територіях.

За зазначених в заяві обставин заявник не позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію народження дитини відповідно до чинного законодавства України. Доказів того, що він звертався до будь - якого органу державної реєстрації актів цивільного стану з приводу державної реєстрації народження дитини, але йому було відмовлено в цьому, заявник в заяві не зазначив і до заяви не додав.

Посилання заявника в особі представника на лист Верховного Суду від 22.04.2021р., за змістом якого під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації фактів не ґрунтується на положенні чинного законодавства, суд відхиляє, адже лист містить методичні рекомендації, які на даний час суперечать положенням чинного законодавства України п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (в редакції Закону № 2217 - IX від 21.04.2022р., який набув чинності з 07.05.2022р.).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного вище, враховуючи, що заявником не використана можливість зареєструвати факт народження дитини в уповноваженому державному органі, суд вважає, що дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 13, 186, 293, 315, 317, 318 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , в особі представника, заінтересована особа Хортицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту народження дітей на тимчасово окупованій території України.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя В.О. Мальований