Справа № 451/1099/22
Провадження № 2/456/328/2023
РІШЕННЯ

іменем України

/заочне/

04 квітня 2023 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Балабанській О.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за прострочення грошового зобов`язання,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача): позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь інфляційні втратита та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання в сумі 98 821,53 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 04 серпня 2014 року приблизно о 04:30 хв. водій автомобіля «Опель Віваро» ОСОБА_2 порушив правила дорожнього руху, спричинивши дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої він став інвалідом, а заподіяні йому збитки становлять 263 982,61 грн. ОСОБА_2 добровільно виплатив йому 500,00 грн. ще до постановлення вироку. 05 грудня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області постановив вирок у справі №456/86/15-к, яким стягнув на його користь з ТОВ «Страхова компанія «Київ Ре» страхову виплату за заподіяну матеріальну шкоду 60 803,44 грн, за заподіяну моральну шкоду 590,17 грн.; з ОСОБА_2 за заподіяну матеріальну шкоду 75 713,00 грн, за заподіяну моральну шкоду 126 376,00 грн., а разом 202 089,00 грн. 17 вересня 2020 року Радехівський районний суд Львівської області виніс рішення у справі №451/1777/19 за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за прострочення грошового зобов`язання. У Стрийському відділі державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів) є зведене виконавче провадження №54484775 з примусового виконання виконавчих листів №451/1777/19 та №456/86/15-к про стягненя боргу з ОСОБА_2 на його користь. Боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду і досі не виплати в йому грошових коштів. Згідно з розрахунком боргу, сума інфляційних втрат за період з 01 грудня 2019 року по 30 вересня 2022 року на суму 202 089,00 грн. становить 81 643,96 грн, а 3% річних за період з 01 грудня 2019 року по 30 вересня 2022 року на суму 202 089,00 грн. - 17 177,57 грн. Разом інфляційні втрати та 3% річних становлять 98 821,53 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засіданні не з`явився, однак 13.01.2023 на адресу суду надійшла заява позивача про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підримує повністю.

Позиція відповідача: відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи на 22.12.2022, 26.01.2023, 16.02.2023, 16.03.2023, 04.04.2023, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, повернулись на адресу суду 08.02.2023, 08.03.2023, 04.04.2023 з відміткою «вручено» та 04.04.2023 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, про призначення судового засідання на 26.01.2023, 16.02.2023, 16.03.2023, 04.04.2023 відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області Семенишин О.З. від 02.11.2022, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання передано за підсудністю на розгляд Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.02.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Згідно з копією вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2016 року, ОСОБА_2 визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на сторок 3 роки. Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково, присуджено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 75 713,00 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди та 126 376,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди /а.с.5-13/.

Згідно з рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 17 вересня 2020 року, задоволено позов ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 295 009, 52 грн. інфляційних втрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання /а.с.14-18/.

Згідно з інформацією про виконавче провадження, в Стрийському ВДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів) знаходиться зведене виконавче провадження № 54359122, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 75 713,00 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди та 126 376,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди, відкрите на підставі виконавчого листа № 456/86/15-к від 20.07.2017 та щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 295 009,52 грн., відкрите на підставі виконавчого листа № 451/1777/19 від 20.09.2021 /а.с.19-24/.

Вирішуючи позовні вимоги, судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

За змістом положень частини 1 статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК).

Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 вказано, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, що також узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Відповідно до постанови Касаційного господарського суду Верховного Суду від 31.05.2018 №902/330/17, ч.2 ст.625 ЦК не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу.

Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Судом встановлено, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05 грудня 2016 року ОСОБА_2 визнано винним за ч.2 ст. 286 КК України, а також присуджено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 75 713,00 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди та 126 376,00 грн. відшкодування завданої моральної шкоди. Вирок суду набрав законної сили 29 червня 2017 року.

Судом також встановлено, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 17 вересня 2020 року у справі № 451/1777/19 вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання в сумі 295 009, 52 грн. Рішення суду набрало законної сили 23 жовтня 2020 року.

Частинами 4,6 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У зв`язку з наведеним, вищезазначені обставини додатковому доказуванню не підлягають.

На підставі цих судових рішень було видано виконавчі листи, які знаходяться на виконанні в Стрийському ВДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів), що підстверджується інформацією про виконавче провадження Стрийського ВДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів).

Слід зазначити, що згідно частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

В силу вимог статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом cт. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічне положення міститься у постановах Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі № 6-49цс12 , від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Верховного суду від 20.12.2010 року по справі № 3-57гс10)

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 1 червня 2016 року у справі N 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п.2 постанови Пленуму ВС України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Предметом позову у цій справі є стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням судового рішення про стягнення грошових коштів.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (постанова Вищого господарського суду України від 05.04.2011 № 23/466 та лист Верховного Суду України «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» від 03.04.1997 № 62-97р).

В судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 17 вересня 2020 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вирішено стягнути інфляційні втрати та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання в сумі 295 009, 52 грн. за період з 05.08.2014 по 30.11.2019.

Згідно до наданих розрахунків, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 81 643,96 грн. та 3% річних у розмірі 17 177,57 грн. за несвоєчасне виконання ним зобов`язання за період з 01 грудня 2019 року по 30 вересня 2022 року на суму 202 089,00 грн.

Інфляційні втрати розраховуються шляхoм множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції зa період прострочення платежу.

Сукупний індекс інфляції за період з 01 грудня 2019 року по 30 вересня 2022 року становить 140,4% (шляхом множення індексів інфляції за вказаний період, тобто 34 місяці: 99,80% х 100,20% х 99,70% х 100,80% х 100,80% х 100,30% х 100,20% х 99,40% х 99,80% х 100,50% х 101,00% х 101,30% х 100,90% х 101,30% х 101,00% х 101,70% х 100,70% х 101,30% х 100,20% х 100,10% х 99,80% х 101,20% х 100,90% х 100,80% х 100,60% х 101,30% х 101,60 х 104,50% х 103,10% х 102,70% х 103,10% х 100,70% х 101,10% х 101,90%).

Розрахунок суми боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 01 грудня 2019 року по 30 вересня 2022 року: 202 089,00 грн. х 140,4% /100 = 283 732,96 грн.

Інфляційні втрати за період з 01 грудня 2019 року по 30 вересня 2022 року: 283 732,96 грн. (сума боргу з урахуванням індексу інфляції за вказаний період) - 202 089,00 грн. (сума боргу) = 81 643,96 грн.

Таким чином інфляційні втрати за період з 01 грудня 2019 року по 30 вересня 2022 року на суму 202 089,00 грн. становлять 81 643,96 грн.

Розрахунок 3% річних за вказаний період: 202 089,00 (сума заборгованості) х 3:100=6 062,67 (3% річних за рік) х 2 роки 10 місяці = 17 177,57 грн.

Таким чином, оцінюючи подані позивачем розрахунки заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такі проведені із застосуванням відповідних індексів інфляції та формул, належним чином обґрунтовані та мотивовані, зокрема відповідають вищенаведеним положенням чинного законодавства. У свою чергу, в процесі розгляду справи не здобуто жодних належних доказів, які ставлять під сумнів розрахунки, наведені позивачем та доводять його необґрунтованість.

З врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 98 821,53 грн., з яких інфляційні втрати за період з 01 грудня 2019 року по 30 вересня 2022 року 81 643,96 грн. та 3% річних за період з 01 грудня 2019 року по 30 вересня 2022 року - 17 177,57 грн.

Судові витрати.

Позивач при подачі позову був звільнений від сплати судових витрат, отже суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 223, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 / на користь ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 / інфляційні витрати та 3 % річних за просторочення грошового зобов`язання в сумі 98 821 /дев`яносто вісім тисяч вісімсот двадцять одна/ грн. 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 / на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя:

Оригінал рішення

Повний текст судового рішення

виготовлено 17.04.2023