Справа № 522/8490/22
Провадження № 2/522/902/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря - Лахматової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування дійсним,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання договору дарування грошових коштів від 14.01.2021 дійсним.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є онукою відповідача. З 1998 року по 2017 рік відповідач здійснювала підприємницьку діяльність. Відповідно до інформації ГУ ДПС в Одеський області зокрема в 2000-2010 роках дохід відповідача склав більш 5,4 млн. грн., що по курсу на момент отримання склало близько 980000 доларів США. На кошти отримані в якості доходу від підприємницької діяльності відповідач придбала в банківської установі 900000 доларів США. 14.01.2021 ОСОБА_3 подарувала їй, а вона прийняла у дар грошові кошти у розмірі 900000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ гривні до долара США станом на день дарування становило 24966000,00 грн., про щобув укладений договір дарування від 14.01.2021. Вказані кошти були позивачем отримані до підписання договору. Укладання договору та передача коштів відбулась в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Відповідно до п.8 договору та припису п.5 ст. 719 ЦК України сторони домовились посвідчити договір нотаріально в строк 30 днів з моменту його укладання, проте відповідач відмовилася від нотаріального посвідчення договору.

Ухвалою суду від 29 липня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено вказану справу до розгляду у порядку загального позовного провадження (а.с.16-17).

15.08.2022 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву від імені ОСОБА_2 , відповідно до якого позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Зазначила, що 14.01.2021 вона подарувала своїй онуці ОСОБА_1 кошти у розмірі 900000 доларів США, які вона заробила в якості приватного підприємця. Кошти передала готівкою. Разом з дарунком передала онуці документи, що підтверджують джерело походження цих коштів. У той же час вони уклали договір дарування цих коштів. В подальшому онука неодноразово зверталася до неї з проханнями та вимогами з`явитися до нотаріуса, але вона відмовлялась тому, що вважає договір фактично виконаним, вважає, що нотаріальне посвідчення договору дарування грошових коштів не має ніякого сенсу і до нотаріуса йти не бажає (а.с. 19).

14.09.2022 на адресу суду від представника позивача адвоката Бойко С.В. надійшла заява про зміну предмета позову, в якій виклала позовні вимоги в наступній редакції: визнати дійсним договір дарування грошових коштів, укладений 14 січня 2021 року між обдарованою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та дарувальником ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ), на суму 900000,00 (дев`ятсот тисяч) доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 січня 2021 року становить 24966000,00 (двадцять чотири мільйони дев`ятсот шістдесят шість тисяч) гривень (а.с.25), яка прийнята судом.

Ухвалою Приморського районний суд м. Одеси від 22 листопада 2022 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 33).

У судове засідання призначене на 16.01.2022 сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином.

Від представника позивача адвоката Бойко С.В. на адресу суду надійшла заява, в якій просить справу розглянути без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, у разі неявки відповідача згодна на постановлення заочного рішення суду.

Відповідачка ОСОБА_2 неодноразово повідомлялася судом про час та місце розгляду справи засобами поштового зв`язку та кур`єрською доставкою.

В матеріалах справи міститься клопотання ОСОБА_2 , яке надійшло до суду засобами поштового зв`язку 26.08.2022, в якому просить справу розглянути за її відсутністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 14 квітня 2023 року.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є онукою відповідача ОСОБА_2 , що підтверджуються повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , яке видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневої райадміністрації виконкому Одеської міськради народних депутатів, відповідно до якого батьком ОСОБА_1 є ОСОБА_7 та рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 08.12.2020 у справі № 522/13224/20, яким встановлено факт родинних відносин, згідно з яким ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4, 5-6).

14.01.2021 між ОСОБА_1 (Обдаровувана), з однієї сторони, та ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), з іншої сторони, було укладено договір дарування грошових коштів.

Відповідно до п.1 Договору Дарувальник розуміючи умову щодо безоплатності цього договору, без будь-якого примусу, насильства як фізичного так і психічного, або якихось погроз, подарувала своїй онуки - Обдаровуваній, а Обдаровувана прийняла у дар грошові кошти у розмірі 900000 (дев`ятсот тисяч) доларів США 00 центів що за офіційним курсом НБУ гривні до долара США станом на день укладання цього договору становить 24966000,00 (двадцять чотири міліонна дев`ятсот шістдесят шість тисяч ) грн.

Відповідно до п.2 Договору Обдаровуванавказаний дар приймає. Грошові кошти передані до підписання цього Договору у повному обсязі.

Сторони домовились що відповідно до припису п.5 ст. 719 ЦК України цей договір буде посвідчений нотаріально в строк 30 днів з моменту укладання договору (п. 8 Договору) (а.с. 3)

Відповідно до інформації ГУ ДПС в Одеський області № 23688/6/15-32-24-03-10 від 31.08.2021 ОСОБА_3 перебувала на обліку як суб`єкт підприємницької діяльності у ДПІ у Київському районі м.Одеси ГУ ДПС в Одеський області з 19.01.1998. З 20.01.2017 знаходиться у стані 11 - Припинено, але не знято з обліку. Згідно наданого звіту суб`єкта малого підприємства фізичної особи платника єдиного податку обсяг доходу ОСОБА_2 за 2000 2010 роки включно склав 5463267,40 грн. (а.с.7-8).

Відповідно до квитанції № 5844 від 11.07.2008 ОСОБА_3 купила в АКБ КБ «Інвестбанк» 750000 доларів США (продаж валюти USD за курсом 494,00 за 100 одиниць) (а.с.9).

Відповідно до квитанції № 372951 від 15.02.2011 ОСОБА_3 купила в ПАТ КБ «Інвестбанк» 150000 доларів США (продаж валюти USD за курсом 797 за 100 одиниць) (а.с.10).

Звертаючись до суду, ОСОБА_1 просила визнати дійсним договір дарування грошових коштів на суму 900 000, 00 доларів США укладений між нею та ОСОБА_2 у простій письмовій формі, посилаючись на те, що відповідач відмовилася від його нотаріального посвідчення.

Відповідно до статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно з ч.5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

З матеріалів справи слідує, що договір дарування коштів, в порушення вимог ч.5 ст.719 ЦК України, не був посвідчений нотаріально.

Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однією з умов застосування частини другої статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 січня 2021 року у справі № 577/5231/18.

Позивачкою ОСОБА_1 не доведено в даній справі, що ОСОБА_2 відмовились піти до нотаріуса з метою посвідчення договору дарування грошових коштів. Так, в порушення ст.12,13,81 ЦПК України позивачкою не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що інша сторона договору, дійсно ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Визнання відповідачем позову також спростовує доводи позивача про ухилення ОСОБА_2 від нотаріального посвідчення спірного договору дарування та втрату можливості посвідчити його нотаріально.

Верховний Суд в постанові від 04 березня 2019 року (справа №655/2266/16-ц) погодився з аргументованим висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки на підставі доказів, поданих сторонами, що були належним чином оцінені, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що позивачем не доведено факту безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину та втрати можливості з будь-яких причин його посвідчити, що є обов`язковими умовами для визнання правочину дійсним на підставі ст. 220 ЦК України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених ч.2 ст.220 ЦК України, для визнання дійсним договору дарування грошових коштів від 14.01.2021, укладеного між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 , у зв`язку з чим у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п.2 ч.2 статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, отже судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 10-13, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування дійсним, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 14 квітня 2023 року.

Суддя Ю.І. Ковтун