Справа № 308/6179/23
У Х В А Л А

про передачу справи на розгляд іншому суду

19 квітня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Голяна О.В., ознайомившись з матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дончак Дмитро Михайлович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави,-

ВСТАНОВИВ:

17.04.2023 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дончак Д.М. звернулася до суду з позовом ТОВ «АВЕНТУС Україна»», в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 13 474,00 гривень, які набуті без достатньої правової підстави на підставі виконавчого напису №4981 від 29.04.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Боршацкій І.В., який визнано рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/21631/22 від 23.01.2023 року таким, що не підлягає виконанню.

Згідно доводів позовної заяви даний позов стосується порушення прав ОСОБА_1 як споживача послуг АТ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що стало підставою визначення представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Дончак Д.М. підсудності позову Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області за місцем проживання позивача в АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали позову, суд не погоджується з вказаними доводами позовної заяви та дійшов висновку, що дана справа не належить до підсудності Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з огляду на наступне.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Верховний Суд в Постанові №201/6498/20 від 08.09.2021 року при наданні оцінки аналогічним правовідносинам дійшов наступних висновків: за правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція).

Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відносини, які склалися між позивачем та відповідачем є зобов`язанням, що виникли внаслідок безпідставного збагачення (на підставі стягнення коштів за виконавчим написом, який визнано таким, що не підлягає виконанню). В таких правовідносинах позивач є не споживачем послуг Банку, а кредитором у виниклих зобов`язаннях. Тому такі правовідносини не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», посилання на вказаний Закон при визначенні підсудності позову є безпідставним.

Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно доводів позовної заяви місцезнаходженням відповідача у справі ТОВ «АВЕНТУС Україна» є м. Київ, проспект Берестейський, 90-а.

Обставин, з яких вбачалася б підсудність даного позову Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області, судом не встановлено.

Враховуючи викладене приходжу до висновку про відсутність підстав вважати, що подана позовна заява підсудна Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Позивачу слід врахувати, що розгляд і вирішення справи неповноважним судом, зокрема внаслідок порушення правил визначення підвідомчості та підсудності, є підставою для скасування навіть правильного за суттю рішення суду.

Статтею 187 ЦПК України визначено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, на підставі частини 9 цієї ж статті, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому статтею 31 ЦПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що справу слід передати за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва, тобто за місцем знаходження відповідача.

Згідно ч.ч.1-2ст.32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 353, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дончак Дмитро Михайлович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, передати за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31А).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олена ГОЛЯНА