Справа №: 398/2512/22
провадження №: 2/398/708/23
"17" квітня 2023 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Стручкової Л.І.,
з участі секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрії в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю,
ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Ісмайлова А.В., звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі із майна, що є спільною частковою власністю, а саме виділити рахунок належних їй 7/10 часток житлового будинку АДРЕСА_1 : з житлового будинку «А,а»: кімнату №1-1 площею 6,1 кв.м., кімнату №1-3 площею 6,1 кв.м., кімнату №1-4 площею 8,6 кв.м., кімнату №1-5 площею 9,1 кв.м., кімнату №2-5 площею 14,69 кв.м.; сарай «Б»; вбиральню «В»; погріб «пд»; колодязь «Г»; водовід «Е»; каналізацію «к»; замощення І; огорожу №1. В обґрунтування позову позивач вказує на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить 7/10 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку «А,а», сараю «Б», вбиральні «В», погрібу «пд», погрібу «Ж», вбиральні «З», колодязю «Г», водопроводу «Е», замощення І, огорожі №1, каналізації «к». Інші 3/10 частки належать відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Земельна ділянка під будинком не приватизована. Позивач в усній формі звернулася до відповідача з пропозицією укласти договір про поділ житлового будинку, на що остання погодилась. Однак, після виготовлення висновку щодо технічної можливості здійснити поділ, відповідач відмовилася укладати таку угоду. Позивач не може дійти домовленості з відповідачем щодо поділу житлового будинку, а тому просить поділити його в судовому порядку відповідно до варіанту, відображеному у висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №02/2022.
Ухвалою суду від 18.10.2022 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 16.01.2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду.
Відповідач ОСОБА_2 16.02.2023 року подала заяву про застосування строків позовної давності. Заява обґрунтована тим, що позивач в 2017 році набула у власність 7/10 часток спірного будинку, а позов пред`явила у серпні 2022 року. Вважає, що позивач була обізнана про зазначені в позові обставини з 2017 року, але позов пред`явила майже через 5 років, строк позовної давності сплив 24.10.2020 року тому у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі (а.с.82).
Позивач ОСОБА_1 та її представник Ісмайлова А.В. в судове засідання не з`явилася. Представник подала заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. В минулому судовому засіданні позивач ОСОБА_1 посилаючись на обставини викладені в позові, додатково суду пояснила, що має намір розпорядитись своєю часткою нерухомого майна. Звернулась до відповідача з пропозицією укласти договір про поділ житлового будинку, на що остання погодилась. В грудні 2021 року вони почали консультації у нотаріуса. Однак, після ознайомлення з висновком щодо технічної можливості здійснити поділ від 24.02.2022 року, відповідач у березні 2022 року остаточно відмовилася укладати таку угоду. Наголошує на тому, що строк позовної давності починає свій перебіг з моменту коли особа довідалася про порушення свого права, в даному випадку в березні 2022 року, коли відповідач відмовилася укладати угоду про поділ житлового будинку.
Відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Сичов А.Ю. в судове засідання повторно не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.22, 36, 41, 47, 48, 61, 63, 67, 68, 78, 79, 89, 105, 106). Відзив на позов не подали.
Суд на підставі ст.ст.178, 223, 280-281 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку, за згодою позивача.
Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить 7/10 часток житлового будинку АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 Кіровоградської області 24.10.2017 року, зареєстровано в реєстрі за №1-667 (а.с.8). Право власності позивача на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.10.2017 року (а.с.9).
Власником 3/10 часток цього будинку є відповідач ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 Кіровоградської області 29.03.2017 року, зареєстровано в реєстрі за №3-170 (а.с.13). Право власності відповідача на вказаний об`єкт нерухомості зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29.03.2017 року (а.с.14).
З технічного паспорту на житловий будинок та архівної довідки №1026 виданої КП «ОМБТІ» (а.с.10, 17) вбачається, що домоволодіння складається: з житлового будинку «А, а» загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 36,3 кв.м., з господарсько-побутовими будівлями та спорудами - сарай «Б», вбиральня «В», погріб «пд», погріб «Ж», вбиральня «З», колодязь «Г», водопровід «Е», замощення І, огорожа №1, каналізація «к».
Відповідно до положень ч.1 ст.355, ч.1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (ст. 358 ЦК України). За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.
Згідно зі ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Під час вирішення зазначеного спору суд враховує роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок».
Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, що містяться в пп. 6, 7 зазначеної постанови, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.
Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.
Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією «Щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженої наказом Міністерства з питань житлово - комунального господарства України від 18.06.2007 року № 55.
Так, згідно з пунктом 1.2 цієї Інструкції поділ та виділ частки в натурі здійснюються відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна.
На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано суду висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №02/2022 від 24.02.2022 року (а.с.58-60, 98-102), на два самостійних об`єкта з присвоєнням окремих адрес.
Експертом запропоновано варіант поділу в натурі об`єкту нерухомості з виділом в рахунок належних ОСОБА_1 7/10 часток нерухомого майна по АДРЕСА_1 :
- з житлового будинку «А,а» кімнату №1-1 площею 6,1 кв.м., кімнату №1-3 площею 6,1 кв.м., кімнату №1-4 площею 8,6 кв.м., кімнату №1-5 площею 9,1 кв.м., кімнату №2-5 площею 14,69 кв.м., загальна площа 29,9 кв.м., житлова площа 9,1 кв.м.;
- господарсько-побутові будівлі та споруди - сарай «Б»; вбиральню «В»; погріб «пд»; колодязь «Г»; водовід «Е»; каналізацію «к»; замощення І; огорожу №1.
Співвласнику ОСОБА_2 в рахунок її 3/10 часток залишається: з житлового будинку «А,а» кімната №2-2 площею 6,6 кв.м., кімната №2-3 площею 7,8 кв.м., кімнату №2-4 площею 4,7 кв.м., господарсько-побутові будівлі та споруди погріб «Ж», вбиральня «З», замощення І, огорожа №1, каналізація «к».
З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про виділ в натурі належних їй 7/10 часток житлового будинку за Варіантом запропонованим експертом у висновку №02/2022 від 24.02.2022 року ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню.
Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності та відмови з цих підстав у позові суд зазначає про таке.
Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
До вимоги про виділ частки майна, що є спільною частковою власністю, застосовується позовна давність у три роки.
Позивач пов`язує момент обізнаності про порушення її майнового права з відмовою відповідача у березні 2022 року укласти договір про поділ житлового будинку, оскільки до цього моменту, відповідач не заперечувала проти цього.
Таким чином, вирішуючи питання початку перебігу строку позовної давності, слід виходити не з часу, коли особи набули право спільної часткової власності на об`єкт нерухомості, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права, тобто з моменту відмови відповідача вирішити це питання в позасудовому порядку.
Відповідач та її представник вищезазначених доводів позивача не спростували та не навели доводів того, що до березня 2022 року між відповідачем та позивачем був спір стосовно поділу житлового будинку в натурі.
Отже, враховуючи викладене, суд вважає, що строк на звернення до суду з даним позовом не сплив, а тому відповідно відсутні підстави для його застосування.
Таким чином, підсумовуючи вищевикладене вимоги позивача підлягають задоволенню, а аргументи відповідача відхиленню.
На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись ст. 364 ЦК України, ст.ст. 4, 10-13, 76-83, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву задовольнити.
Виділити ОСОБА_1 , в рахунок належних їй 7/10 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , в окремий об`єкт нерухомості наступні будівлі і споруди:
- з житлового будинку «А,а» кімнату №1-1 площею 6,1 кв.м., кімнату №1-3 площею 6,1 кв.м., кімнату №1-4 площею 8,6 кв.м., кімнату №1-5 площею 9,1 кв.м., кімнату №2-5 площею 14,69 кв.м., загальна площа 29,9 кв.м., житлова площа 9,1 кв.м.;
- господарсько-побутові будівлі та споруди - сарай «Б»; вбиральню «В»; погріб «пд»; колодязь «Г»; водовід «Е»; каналізацію «к»; замощення І; огорожу №1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення виготовлено 17.04.2023 року.
Суддя: Л.І. Стручкова