ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/9065/18 Номер провадження 22-ц/814/1284/23Головуючий у 1-й інстанції Боговський Д.Є. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.

Суддів: Лобова О.А., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря судового засідання - Сальної Н.О.,

представника позивача - адвоката Петренко О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу представника Харківської міської ради, ОСОБА_1 , на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 вересня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Харківської міської ради, третя особа - Четверта Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, реєстраційний номер майна: 4443204, загальною площею 65,7 кв.м, житловою 42,6 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після її чоловіка ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що після смерті чоловіка відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку у АДРЕСА_1 , який належав йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою 18.02.2004 за реєстровим № 5-133. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка, однак оформити спадкові права не змогла, оскільки державний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії на підставі того, що за даною адресою значиться ще один житловий будинок з іншим реєстраційним номером, який належить на праві власності відповідачам - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 вересня 2020 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Харківської міської ради.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на жилий будинок з надвірними будівлями (реєстраційний номер майна: 4443204), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності в порядку спадкування за законом залишено без задоволення.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

На зазначене рішення суду першої інстанції 12 листопада 2020 року засобами поштового зв`язку представник Харківської міської ради, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, відповідно до якої прохав рішення місцевого суду скасувати в задоволеній частині позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вказував, що місцевий суд не врахував, що у спірному домогосподарстві наявні самочинні побудови, які не були прийняті в експлуатацію, та що спадкоємці не можуть набувати спадкові права на них. Посилалися на постанови Верховного Суду у справах № 638/16442/16, та Верховного Суду України у справах № 6-233цс15, № 6-2710цс15.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 прохала рішення місцевого суду залишити без змін.

щодо можливості розгляду справи апеляційним судом за відсутності учасників справи, що у судове засідання не з`явились

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У судове засідання представник Харківської міської ради не з`явився, будучи належним чином повідомлений судом про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 .

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з прибудовами літ. «А-1», дерев`яний, житловою площею 42,6 м2, загальною площею 65,7 м2, надвірні будівлі: сарай літ. «Б», погріб літ «В», вбиральня літ. «Г», огорожа 1,2,3 колодязь №4, які розташовані на земельній ділянці розміром 813 м2 у АДРЕСА_2 ).

Даний житловий будинок належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2004, виданого державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Головань В.Я.

Спадкоємцем померлого ОСОБА_5 є його дружина - ОСОБА_2 .

16.11.2017 державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Черняк Н.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно до 2013 року за вищевказаною адресою АДРЕСА_1 зареєстрована два об`єкти нерухомості, один з яких належить померлому ОСОБА_5 (реєстраційний номер майна: 4443204, номер запису: 54518 в книзі:1), а другий іншим особам (реєстраційний номер майна: 9747934, номер запису: 50917 в книзі:1) - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно витребуваних судом копій інвентаризаційних справ на житлові будинки реєстраційний номер 9747934 та 4443204, вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 (рнм 9747934) зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а житловий будинок АДРЕСА_1 (рнм 4443204) зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 .

Житловий будинок АДРЕСА_1 (рнм 9747934), який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , знаходиться на земельній ділянці розміром 500 м2, яка була виділена рішенням виконкому Комінтернівської райради депутатів трудящих м. Харків № 70-14 від 19.03.1957, загальна площа будинку 73,6 м2.

Житловий будинок АДРЕСА_1 (рнм 4443204), який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 , знаходиться на земельній ділянці розміром 813 м2, яка була виділена рішенням виконкому Комінтернівської ради № 34 від 12.11.1953, загальна площа будинку 65,7 м2.

Таким чином, за адресою: АДРЕСА_1 значаться два різні житлові будинки, які знаходяться на різних земельних ділянках і мають різну площу.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд критично сприйняв заперечення відповідача, Харківської міської ради, про відмову в позові з підстав наявності самочинного будівництва.

Місцевий суд установив, що спадкоємець успадковує права тільки на зареєстроване майно без врахування самочинного будівництва.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , місцевий суд дійшов висновку, що вони не претендують на житловий будинок (реєстраційний номер майна: 4443204), який є спадковим майном після смерті ОСОБА_5 , їх будинок знаходиться на іншій земельній ділянці, яка була виділена у відповідності до чинного законодавства в 1957 році та жодних майнових та немайнових прав спадкоємців після смерті ОСОБА_5 вони не порушують, жодного відношення до спірного будинку не мають, тому вони є неналежними відповідачами, у зв`язку з чим у позові до них суд відмовив.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в оскаржуваній частині в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. (ст. 328 ЦК України)

Право власності на майно може набуватись у порядку спадкування.

Оскільки спадщина відкрилась після 2003 року до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ЦК України 2003 року.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 ЦК України)

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до п. 3 роз`яснень Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

За змістом частини 1 статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту (будівельного паспорта); або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

В розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), розробленої та затвердженої в установленому порядку проєктної документації (будівельного паспорта), оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. (правова позиція Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19)

Без належного технічного оформлення до складу спадкового майна самочинне будівництво не може бути включене та, відповідно, передаватись у спадщину.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, предметом позовних вимог є спадкування майна, яке на праві власності належало ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.02.2004 та зареєстрованим за ним в реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.01.2004, та складається з житлового будинку з прибудовами літ. «А-1», дерев`яний, житловою площею 42,6 м2, загальною площею 65,7 м2, надвірні будівлі: сарай літ. «Б», погріб літ «В», вбиральня літ. «Г», огорожа 1,2,3 колодязь №4, які розташовані на земельній ділянці розміром 813 м2 у АДРЕСА_2 ). (т. 1 а.с. 9, 10)

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України)

Визнаючи за ОСОБА_2 право власності на це спадкове майно, місцевий суд вірно дійшов висновку про законність спадкується належним чином зареєстрованого за спадкодавцем на праві власності майна.

Зі змісту судового рішення вбачається, що суд визнав право власності за ОСОБА_2 на жилий будинок з надвірними будівлями (реєстраційний номер майна: 4443204), що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідає змісту витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, зареєстрованого за спадкодавцем.

Житловий будинок з прибудовами літ. «А-1», дерев`яний, житловою площею 42,6 м2, загальною площею 65,7 м2, надвірні будівлі: сарай літ. «Б», погріб літ «В», вбиральня літ. «Г», огорожа 1,2,3 колодязь №4, які розташовані на земельній ділянці розміром 813 м2 у АДРЕСА_2 ), реєстраційний номер майна: 4443204 та на які суд визнав право власності - не є самочинним будівництвом.

Доводи апеляційної скарги в частині наявності самочинно побудованих прибудов літ: «а», «а-1» лазня «Е» правильності висновків місцевого суду в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на спадкове майно не спростовують, оскільки на ці прибудови право власності не визнавалось за рішенням суду.

Узаконення самочинного побудов не було предметом даного судового розгляду.

Висновки місцевого суд також не суперечать правовим висновкам Верховного Суду у справах № 638/16442/16, та Верховного Суду України у справах № 6-233цс15, № 6-2710цс15.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника Харківської міської ради, ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 28 вересня 2020 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 червня 2023 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.А. Лобов

Л.І. Пилипчук