ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 530/233/23 Номер провадження 22-ц/814/3318/23Головуючий у 1-й інстанції Должко С.Р. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Панченка О.О., Лобова О.А.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» Черевань Л.С. на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 березня 2023 року

у справі наказного провадження за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

ТОВ «Полтаваенергозбут» звернулось до Зіньківського районного суду Полтавської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 березня 2023 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою «Полтаваенергозбут» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В апеляційній скарзі ТОВ «Полтаваенергозбут» прохали ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 березня 2023 року скасувати, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначено, що ТОВ «Полтаваенергозбут» було надано всі відомості, передбачені ст. 163 ЦПК України, необхідні для видачі судового наказу.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Як вбачається з матеріалів справи у березні 2023 року ТОВ «Полтаваенергозбут» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу

До заяви додано розрахунок заборгованості за період з 01.11.2021 по 01.02.2023; заява приєднання до умов договору про постачання електричної енергії, роздрукована типова форма договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг побутовим споживачам.

Відмовляючи у видачі судового наказу на підставі пункту 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України.

До заяви додано копію договору, укладеного між ТОВ «Полтаваобленерго» та боржником, який взагалі не містить ані дати, ані підпису сторін, іншого договору не надано, тому суду незрозуміло як боржнику нарахована заборгованість з 2021 року; не надано доказів присвоєння боржнику: персоніфікованого ЕІС-коду, ані відкритого особового рахунку, ані кількість спожитої електроенергії, ані звірення фактичного обсягу електроенергії, ані доказів повідомлення ОСОБА_1 про пропозицію сплатити по рахунку (платіжного документа), ані доказів неможливості досудового врегулювання спору, ані доказів того, що споживач має мережу інтернет, тобто того, що боржник повідомлявся про існування заборгованості.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

В частині першій статті 161 ЦПК України передбачено вимоги, за якими може бути видано судовий наказ. Зокрема, згідно п. 3 частини 1 вказаної статті судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені статтею 163 ЦПК України.

Так, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником (ч. 1 ст. 163 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має зареєстровану офіційну електронну адресу, заявник у подальшому повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви виключно в електронній формі. (ч. 4 ст. 163 ЦПК України).

Статтею 165 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу.

Суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

У даній справі судом першої інстанції відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини 1 статті 165 ЦПК України (заява подана з порушенням вимог статті 163 цього Кодексу).

Суд ухвалює судове рішення у справі наказного провадження на підставі заяви та поданих заявником документів, тому важливе значення має дотримання заявником вимог статті 163 ЦПК України щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу.

Перелік документів, що додаються до заяви про видачу судового наказу, визначений частиною 3 статті 163 ЦПК України, не є вичерпним, оскільки до заяви заявник може долучити інші документи (копії), що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Надання оцінки цим доказам, з урахуванням передбачених норм матеріального права, на які сторона посилається як на підстави своїх вимог, є обов`язком суду у тому числі при розгляді справ у порядку наказного провадження.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам і цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотиву відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи специфіку виникнення договірних правовідносин з надання/споживання житлово-комунальних послуг у сфері енергетики, з урахуванням норм чинного законодавства щодо постачання електричної енергії та споживання електричної енергії побутовими споживачам, право вимоги суб`єкта постачання до споживача може бути підтверджене не тільки договором, укладеним в письмовій формі (в тому числі електронній), тобто підписаним між сторонами, але й іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник, TOB «Полтаваенергозбут» прохав видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № від 01 січня 2019 року, що виникла за період з 01 листопада 2021 року по 01 лютого 2023 року у сумі 6 415,04 грн за об`єктом постачання: АДРЕСА_1 .

Заявником до заяви про видачу судового наказу на підтвердження заявлених вимог додано, зокрема:

- роздруківку Публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (ТОВ «Полтаваенергозбут») побутовим споживачам, а також Додатку № 3 до цього договору «Комерційна пропозиція №8-УП» (для побутових споживачів);

- розрахунок заборгованості за спожиту електричну енергію за спірний період;

Порядок укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії врегульовані Правилами роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), затвердженими Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018.

Пунктом 2 ПРРЕЕ визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Пунктом 7 ПРРЕЕ визначено, що Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь- яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Аналогічне за змістом положення міститься в абзаці 5 пункту 13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», яким встановлено що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

Пунктом 3.1.7 ПРРЕЕ визначено, що договір між електропостачальником та споживачем укладається, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником додано до заяви про видачу судового наказу роздруківку опублікованого в мережі Інтернет на офіційному сайті ТОВ «Полтаваенергозбут» за електронною адресою: https://www.energo.pl.ua Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (Публічний договір) та Додатку до нього «Комерційна пропозиція № 8-УП для споживача універсальної послуги, що діє виключно для побутових споживачів».

З моменту акцептування Споживачем оферти ТОВ «Полтаваенергозбут» сторони набули всіх прав та обов`язків за Договором та несуть відповідальність за невиконання зобов`язань (чи неналежне виконання) згідно з умовами Договору та чинним законодавством України.

Згідно з частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність письмово оформленого договору з не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані їй послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

Також, до заяви про видачу судового наказу долучено розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що споживачу присвоєно особовий рахунок, а також вбачаються, серед іншого, покази споживання та здійснені платежі за спожиті послуги з червня 2019 по березень 2022.

Суд першої інстанції належним чином не дослідив зміст вимог та доводи заяви про видачу судового наказу, не надав належної оцінки доданим до заяви про видачу судового наказу доказам, що свідчать про укладення між сторонами шляхом фактичного споживання та оплати рахунку Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, яким є з 01 січня 2019 року ТОВ «Полтаваенергозбут», з точки зору їх достатності чи недостатності для видачі судового наказу.

Висновки місцевого суду про те, що: «незрозуміло як боржнику нарахована заборгованість з 2021 року; не надано доказів присвоєння боржнику: персоніфікованого ЕІС-коду, ні відкритого особового рахунку, ні кількість спожитої електроенергії, ні звірення фактичного обсягу електроенергії, ні доказів повідомлення ОСОБА_1 про пропозицію сплатити по рахунку (платіжного документа), ні доказів неможливості досудового врегулювання спору, ні доказів того, що споживач має мережу інтернет, тобто того, що боржник повідомлявся про існування заборгованості», - не свідчать про недотримання заявником вимог п. 1 ч. 1 ст. 163 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Враховуючи вище викладені висновки, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відповідності до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки, судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до цього ж суду то розподіл судового збору, сплаченого скаржником за подачу апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи за загальними правилами, у передбаченому ст. 141 ЦПК України порядку.

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» Черевань Л.С. - задовольнити.

Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 20 березня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 червня 2023 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.О. Панченко

О.А. Лобов