Справа № 947/3497/23
Провадження № 2/947/1371/23
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря Солтановської Ю.О.,
представника позивача Калініченко С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вартості електричної енергії,
Свої вимоги мотивував тим, що 19.07.2017 року під час проведеної уповноваженими представниками АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» за адресою: АДРЕСА_2 , перевірки в присутності відповідача, був виявлений факт порушення правил користування електричною енергією для населення у вигляді: «підключення проводів навантаження поза електролічильника прихованою електропроводкою з розривом ввідного кабелю через комутаційний апарат (автоматичний двополюсний вимикач)».
Зазначив, що вартість електричної енергії не облікованої внаслідок порушення правил, визначеної на підставі Акта про порушення № 037681 від 19.07.2017 р., склала 90 807,44 грн. 28.07.2017 року з відповідачем укладено договір про погашення заборгованості № 037681, згідно якого останній визнав свої боргові зобов`язання перед енергопостачальником в сумі 90 807,44 грн. та зобов`язався сплатити в термін до 28.01.2018 року відповідно до графіку.
Позивач стверджує, що відповідачем за договорами про погашення заборгованості всього було сплачене 36 475,93 грн. Останній платіж заборгованості в розмірі 500,00 грн. було здійснено 24.12.2021 року. Станом на теперішній час заборгованість вартості необлікованої електричної енергії в сумі 54 331,51 грн. відповідачем не сплачена, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 30.01.2023 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.
Представник позивача АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» - Калініченко Сергій Миколайович у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які сповіщені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідачів.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Так, 11.09.2020 року на підставі рішення від 28.08.2020 року Загальних Зборів акціонерів АТ «Одесаобленерго» було зареєстровано зміну найменування АТ «Одесаобленерго» на АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», що підтверджується випискою з ЄДР. Згідно Статуту АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником прав та обов`язків АТ «Одесаобленерго».
Як вбачається з Акту про порушення № 037681 від 19.07.2017 року, 19.07.2017 року під час проведеної уповноваженими представниками АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» за адресою: АДРЕСА_2 , перевірки в присутності ОСОБА_1 , був виявлений факт порушення правил користування електричною енергією для населення у вигляді: «підключення проводів навантаження поза електролічильника прихованою електропроводкою з розривом ввідного кабелю через комутаційний апарат (автоматичний двополюсний вимикач)».
Відповідно до абз. 3 п. 53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357 (далі - ПКЕЕН), та на підставі положень глав 3, 4 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженою Постановою НКРЕ від 04.05.2006 № 562 (далі - Методика), які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, акт про порушення Правил розглядається комісією з розгляду актів та на підставі акта про порушення розраховується вартість необлікованої електричної енергії.
Порядок визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил, встановлений главою 3 зазначеної Методики.
На підставі Акта про порушення комісією Чорноморського РЕМ з розгляду актів було здійснено розрахунок вартості необлікованої внаслідок порушення електричної енергії: за кількість днів - 1097 днів; за пропускною спроможністю мідного ізольованого проводу площею перерізу 4 мм.кв., що складає 41 А (Таблиця 1.3.4 Глава 1.3 ПУЕ), та з урахуванням часу використання самовільного підключення протягом доби - 8 год., за формулою (2.7) згідно п. 3.5 глави 3 Методики. Кількість днів (1097 днів) була визначена за абз. другим підпункту а) п. 3.3 глави 3 Методики: не більше ніж за той роки.
Відповідно до п. 6 Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.2006 року № 122, передбачено, що споживач електричної енергії здійснює оплату протягом 30 днів після отримання рахунка.
25.07.2017 року відповідачем було подано заяву про укладення графіку погашення заборгованості строком на шість місяців.
19.01.2018 року відповідачем було подано заяву про переукладення графіку погашення заборгованості - 88 807,44 грн. строком на два роки.
Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує на те, що відповідачем за договорами про погашення заборгованості всього було сплачене 36 475,93 грн. Останній платіж заборгованості в розмірі 500,00 грн. було здійснено 24.12.2021 року. Станом на теперішній час заборгованість вартості необлікованої електричної енергії в сумі 54 331,51 грн. відповідачем не сплачена.
У відповідності до ст.16 ЦК України, кожен має право на захист порушеного майнового права та інтересу судом.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, оплатити гроші, тощо) або утриматися вад певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Як зазначено у ст.525 ЦК України одностороння відмова вад зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 16.12.2015 р. по справі № 6- 2023цс15 та Постанові ВСУ від 13.01.2016 р. по справі № 6-931цс15.
Оскільки боржник, грошове зобов`язання належним чином не виконав, то за період з 25 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року йому відповідно до ст. 625 ЦК України було нараховано 3% річних за весь час прострочення у розмірі 272.40 грн. та інфляційні витрати у розмірі 1 586,91 грн.
Таким чином, загальна заборгованість відповідача - ОСОБА_1 перед АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» станом на 23.01.2023 року складає на загальну суму 56 190,82 грн., в тому числі: - 54 331,51 грн. - заборгованість за необліковану електричну енергію; -272,40 грн. - 3 % річних; -1586,91 грн. - сума збитків від інфляції.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст.ст.124,129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» необхідно стягнути заборгованість вартості необлікованої електричної енергії в розмірі 56 190,82 гривень, так як доказів зворотнього відповідач суду не надала.
Пунктом 1 частини 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 16, 525, 526, 530 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 280 -284 ЦПК України,
Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вартості електричної енергії задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Куриленко О. М.