Провадження № 2/344/656/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Герлан Н.В.,

відповідача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

В позові вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_4 . 04/08/2015 сторони розірвали шлюб. З 2017 року по 2022 рік син відвідував курси англійської мови. З 2019 по 2022 роки сплачено 12133,76 гривень за курси англійської мови. У сина є захворювання та він стабільно відвідує психолога КНП «МКЛ Івано-Франківської міської ради». Витрати на заняття з психологом складають 1700 гривень. В 2022 році позивач витратила 995 гривень на послуги стоматолога, 1559,4 гривень на ліки, 2635 гривень на обстеження; 19800 гривень на відпочинок в Болгарії в 2019 році. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача 19411,58 гривень.

Позивач не з`явилась в судове засідання. За змістом відзиву на позов позивачем не спростовано доводи і пояснення відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача надала перед судом пояснення про те, що сплив строк позовної давності за вимогою позивача до відповідача щодо компенсації витрат на поїздку в Болгарію, частина вартості поїздки за відпочинок позивачки в Болгарію не підлягає компенсації відповідачем, оскільки це витрати позивачки на себе, а не на дитину; вартість поїздки не була погоджена з відповідачем; відвідування дитиною гуртків є факультативною дією, а не обов`язковою, що компенсується в якості додаткових витрат на утримання дитини; за поясненням сина сторін відповідачу він не відвідував вказані в позові гуртки; надані документи про оплату за гуртки не містять реквізитів оплати будь-яким особам; відповідачем особисто і повністю оплачено спортивні гуртки сина з плавання і боксу, на яких він дійсно займався і відвідував минулі роки; направлення лікаря на огляд психолога не свідчить про хронічне захворювання дитини; аліменти в розмірі 11000 гривень щомісячно, які отримувала від відповідача позивачка повною мірою оплачували будь-які витрати позивачки на утримання дитини; на даний час позивачка отримує менший розмір аліментів, але які теж повністю забезпечують належний і повний розвиток дитини та усі витрати сина; крім аліментів, які щомісячно отримує позивачка позивач сплачує окремо на банківську картку сина грошові кошти на його додаткові потреби; позивачка не вкладає будь-яку свою частку в утримання дитини взагалі; позивач подарував сину частку в двокімнатній квартирі, яку придбав під час шлюбу і не вимагав припинення аліментів в рахунок цієї частки, хоча наділений таким правом; рішенням суду зменшено аліменти з 1/3 до 1/6, отже судом вже надано оцінку відносинам сторін за спірний період; розмір аліментів змінено в кінці 2022 року; аліменти в розмірі 1/3 доходу складали 11000 гривень щомісячно, а на даний час відповідно до пропорції в 1/3 частки, тому їх дійсний розмір є високий і забезпечує утримання дитини та додаткові витрати на утримання дитини; у позивачки немає витрат на утримання дитини; дитина перебуває на утриманні батька повністю. Таким чином відповідач не має обов`язку зі сплати аліментів, але виплачує їх та не припинив їх виплачувати; позивачка отримувала від відповідача і отримує аліменти в значному розмірі, який компенсує повністю усі витрати на утримання дитини та її додаткові витрати; необхідні додаткові витрати на дитину дитина отримує та отримувала на картку. У відповідача є інші утриманці дві дитини і дружина, яка здійснює догляд за дитиною до трьох років, а тому у них не може бути відібрано їх аліменти задля надуманих додаткових витрат позивача, за якими сплив строк позовної давності і відсутні реквізити кому начебто сплачено грошові кошти на додаткові витрати. Додаткові витрати, які позивач начебто понесла на утримання дитини здійснені за рахунок аліментів, що до цього часу було сплачено позивачем на утримання дитини, а тому це не додаткові витрати, а саме цільове використання аліментних коштів на утримання дитини.

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_4 .

02/10/2015 ухвалено рішення, яким присуджено стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки доходів.

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_5 позивач сплатила 17788,76 гривень за курси англійської мови з 2017 по 2022 рік. Отже поза межами загальної позовної давності з 2017 по 2019 роки сплачено за курси англійської мови на суму 8395 гривень. В межах позовної давності сплачено за курси англійської мови в 2020 році 2203,77 гривень, в 2021 2589,99 гривень, в 2022 році 4600 гривень. Однак за поясненням відповідача та його представника в період з 2015 по 2022 рік розмір аліментів становив до 11000 гривень щомісячно, які повність компенсують витрати на зазначені курси англійської мови.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже додатковими витратами на дитину є ті, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Таким чином курси з англійської мови не викликані особливими обставинами розвитку здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Так само позивачем не доведено перед судом що відпочинок в Болгарії викликаний особливим обставинами розвитку здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Послуги стоматолога за змістом ч. 1 ст. 185 СК України не належать до витрат, що викликані особливим обставинами розвитку здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Так само послуги з медичного огляду, витрати на придбання медикаментів не викликані особливими обставинами розвитку здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Позивачем не доведено перед судом, що відвідування психолога в медичному закладі, що належить до комунальної власності викликані особливими обставинами розвитку здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Разом з цим вартість послуги з відвідування психолога становить 130 гривень, стоматологічних послуг - 995 гривень, медикаментів і медичного огляду компенсовано розміром аліментів в сумі до 11000 гривень щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу. В ч. 2 ст. 20 СК України вказано, що у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; інші обставини, що мають істотне значення.

Батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на свою дитину, лише при обов`язковій умові, якщо це обумовлено розвитком її здібностей, хворобою тощо. Перелік додаткових витрат не визначено законодавством як вичерпний, але додаткові витрати підлягають компенсації іншим із батьків виключно щодо витрат, які не покриваються аліментами на утримання дитини.

Таким чином на спірний період часу на користь позивача було присуджено аліменти, розмір, яких, за судовим рішенням, повною мірою враховував здоров`я та матеріальне становище дитини.

При цьому позивач не подала суду доказу того, яку грошову суму нею було отримано щомісячно у спірний період в якості аліментів відповідача на утримання дитини сторін.

Однак відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України в якості обов`язку учасника справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Разом з цим відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з невчиненням нею процесуальних дій.

Отже саме на позивача законом покладено ризик настання наслідків, пов`язаних з невчиненням нею процесуальних дій щодо доведення обставини недостатності аліментів відповідача на забезпечення усіх витрат на виховання, дозвілля, навчання, відпочинок дитини.

Так позивач не прибула в судове засідання та не спростувала арґументи, доводи та пояснення відповідача та його представника щодо того, що розмір отримуваних позивачкою аліментів повністю компенсував витрати позивача на утримання сина.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини в сумі 19411,58 гривень, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.