12.04.2023 Справа № 756/250/22
Справа ун. № 756/250/22
пр.№2/756/729/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Луценко О.М.,

при секретарі - Галелюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Іванківська селищна рада про визнання шлюбу недійсним, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Іванківська селищна рада про визнання шлюбу недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 червня 2009 року між його батьком ОСОБА_3 та відповідачем по справі ОСОБА_2 , зареєстровано шлюб у Виконкомі Феневицької сільської ради Іванівського району Київської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Позивач посилаючись на ст. 40 СК України, просить суд визнати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фіктивним, в зв`язку з тим, що даний шлюб був укладений без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. Окрім того ОСОБА_3 у 2004 році захворів на рак простати, яка з часом почала прогресувати, а відповідач є фаховим лікарем та проводила догляд за ним. Таким чином шлюб, укладений між його батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_2 має ознаки фіктивності, оскільки він не передбачав створення сім`ї, набуття прав та обов`язків подружжя та ведення спільного господарства, а передбачав лише пожиттєвий (довічний) медичний догляд за ОСОБА_3 та набуття статусу спадкоємця для ОСОБА_2 . Крім того, з моменту реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не проживали разом, спільного господарства не вели, спільного сімейного бюджету не мали, спільно набуте майно у них відсутнє, спільних дітей у них немає. ОСОБА_3 проживав у своєму будинку в селі Феневичі, а ОСОБА_2 у своїй квартирі у м. Києві. За таких обставин позивач просить визнати недійсним з моменту укладення шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 27 червня 2009 року.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили суд постановити рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на його необґрунтованість. Відповідач подала свої заперечення пояснивши, що вона була дружиною ОСОБА_3 , постійно проживала разом з ним, здійснювала постійний догляд за ним до його смерті. Всі витрати по похованню чоловіка відповідачка здійснила за власні кошти. Посилається, що при укладанні шлюбу була вільна згода на шлюб, а також були дотримані всі норми чинного законодавства. Також пояснила, що посилання ОСОБА_1 , щодо недійсності шлюбу через наявні у ОСОБА_3 хвороби є безпідставними та не відповідають дійсності, оскільки відповідно до Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. В зв`язку з чим просила відмовити в задоволенні позову. Крім того, просила застосувати строк позовної давності, оскільки позовна заява подана позивачем через 13 років після укладення шлюбу.

Третя особа в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 27 червня 2009 року Виконкомом Феневицької сільської ради Іванківського району Київської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №5.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом зазначив, що вказаний шлюб є недійсним, оскільки він був укладений без наміру створення сім`ї, на що слід зазначити наступне.

П. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при розгляді судом справ про визнання шлюбу недійсним слід мати на увазі, що за наявності одних підстав суд зобов`язаний, а за наявності інших суд може визнати шлюб недійсним. За рішенням суду шлюб обов`язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності.

За теоретичним визначенням шлюб - це добровільний сімейний союз (спільність) жінки та чоловіка, спрямований на створення сім`ї, зареєстрований у встановленому порядку з дотриманням вимог закону, і такий, що породжує у них особисті та майнові права й обов`язки подружжя.

Умовою дійсності шлюбу є наявність взаємної згоди осіб, які беруть шлюб, воля цих осіб повинна бути спрямована на створення сім`ї. Неможливо укладання шлюб з будь-якими умовами.

Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу суд встановлює всі обставини справи, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його тривалість, спільне проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім`ю чи про його відсутність.

Встановлено, що ОСОБА_3 з відповідачем з 2003 року проживали в цивільному шлюбу, як чоловік та дружина та 27.06.2009 року здійснили реєстрацію шлюбу та продовжили проживати разом, вели спільне господарства, що свідчить про волевиявлення сторін створити сім`ю, вказані обставини встановлені рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.06.2021 року та в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Таким чином, позивач не довів відсутності у відповідача реального наміру створити сім`ю і набути прав та обов`язків подружжя.

Згідно із ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейних союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 27 Сімейного кодексу України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Частиною 2 статті 40 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя.

Крім того відповідач просила застосувати строк позовної давності, оскільки позовна заява подана позивачем через 13 років після укладення шлюбу.

Відповідно до ст.20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу.

Згідно ч.2 СК України, у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, позовна давність застосовується судом відповідно до Цивільного кодексу України, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Таким чином ст.20 СК України є спеціальною нормою, яка регламентує застосування позовної давності саме до вимог, які виникають із сімейних відносин.

Таким чином вимога про визнання шлюбу недійсним- це вимога, яка пред`являється відповідно до норм саме Сімейного кодексу України, що свідчить про те, що на зазначені правовідносини поширюється дія ст.20 СК України, яка прямо встановлює винятки, за яких позовна давність застосовується в порядку, який визначено Цивільним кодексом України, якщо інше не передбачено Сімейним Кодексом України (ч.2 ст.20 СК України).

Отже для застосування норм Цивільного кодексу України, які регламентують строки та порядок застосування позовної давності, правовідносини повинні підпадати під винятки, які визначені ч.1 ст.20 СК України.

Оскільки правовідносини, регламентовані ст.40 СК України, не підпадають під винятки, які прямо зазначені у ч.1 ст.20 СК України, то позовна давність до них не застосовується.

Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2 ) висновками експертів; 3 ) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження підстав для визнання шлюбу недійсним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Іванківська селищна рада про визнання шлюбу недійсним - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду, протягом 30 днів, з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів після отримання копії рішення стороною, яка не була присутня при його оголошені.

Суддя: О.М.Луценко