Справа № 215/4274/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді - Квятковського Я.А.

за участю секретаря - Манько В.В.

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м.Кривому Розі в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою

ВСТАНОВИВ:

03.11.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, в якій просить стягнути з відповідачки на її користь заборгованість за розпискою у розмірі 10 175,36 грн., також просить стягнути понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що позивач 16.12.2021 дала в борг грошові кошти у сумі 8836 грн. зі строком повернення до 15.03.2022, які ОСОБА_2 не повернула. У зв`язку із чим позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 8836 грн., інфляційні витрати за період з 16.03.2022 по 02.11.2022 у розмірі 1170,87 грн., 3 % річних за період з 16.03.2022 по 02.11.2022 у розмірі 168,49 грн., а також судові витрати у розмірі 1992,40 грн.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.11.2022 р. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 14.12.2022 р., за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

14.12.2022 розгляд справи відкладено на 31.01.2023.

30.01.2023 справу знято з розгляду на 21.02.2023.

21.02.2023 справу знято з розгляду на 03.04.2023.

03.04.2023 року ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області призначенозаочний розгляд даної цивільної справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву, якою просив суд розглядати справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив та відзиву не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 8836 грн., зі строком повернення до 15.03.2022, що підтверджується розпискою а.с. 9. У вказаній розписці сторонами не було визначено розмір відсотків за користування позикою.

Станом на дату подачі позову ОСОБА_2 кошти не повернула.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

У даному випадку між сторонами виникли правовідносини позики, що підтверджується борговою розпискою 16.12.2021 року.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Доказів, які б підтверджували факт повернення боргу ОСОБА_1 , відповідачкою суду не надано.

За таких обставин, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми позики у розмірі 8836 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню з метою захисту її майнових прав.

Щодо позовних вимог про сплату суми інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми суд зазначає таке.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові .

Водночас, з 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

У даному випадку позивачем розраховано інфляційні втрати та три проценти річних за період з 16.03.2022 року по 02.11.2022, всупереч приписам п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у сумі 992,40 гривень . Щодо витрат на правову допомогу на суму 1000 грн., то вони до стягнення не підлягають, оскільки належним не обґрунтовані та не підтверджуються письмовими доказами .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 549, 526, 527, 530, 554, 610, 611, 625,

1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-89, 258-268, 274-279 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики за борговою розпискою від 16.12.2021 у розмірі 8836 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 992,40 грн. судового збору на користь ОСОБА_1 .

В іншій частині позову - відмовити.

Копію рішення направити відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку та подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн. НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інн. НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

СУДДЯ: