Ухвала

10 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 372/1023/19

провадження № 61-3532ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Київського апеляційного суду

від 31 січня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 02 листопада

2021 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_6 , про скасування електронних торгів та застосування реституції,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного виконавця Трофименка М. М., Державного підприємства (далі - ДП) «Сетам», ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_6 , про скасування електронних торгів та застосування реституції.

Позов обґрунтовано тим, що у грудні 2013 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_3 відповідно до договору дарування дачний будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку в АДРЕСА_1. ОСОБА_3 , в свою чергу, отримав від неї кошти у розмірі 40 000,00 доларів США. В подальшому, у зв`язку з незаконними діями відповідачів, на підставі виконавчого напису нотаріуса відкрито виконавче провадження та отримано виконавчий лист про стягнення з позивачки заборгованості. Приватним виконавцем вчинено дії щодо продажу вказаного нерухомого майна з прилюдного аукціону. Позивачка вважала такий продаж незаконним та просила скасувати проведені електронні торги у зв`язку з тим, що приватний виконавець не мав права вчиняти дії щодо продажу майна, а вона не була повідомлена про продаж. Крім того, вказувала, що постановою Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 372/2238/17 фактично заборонено вчиняти дії щодо відчуження спірного майна.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 червня

2021 року позов задоволено частково. Визнано недійсними та скасовано електронні торги, проведені відповідно до протоколу від 11 березня

2019 року № 3922121, реєстраційний номер лота 333560, найменування майна: домоволодіння, площею 99,0 кв. м та земельна ділянка площею 0,0555 га, кадастровий номер :03:004:0183, за адресою:

АДРЕСА_1, переможець ОСОБА_7 . У задоволенні позову в частині застосування реституції відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах електронні торги щодо продажу дачного будинку та земельної ділянки проведено з порушенням вимог чинного законодавства та з порушенням прав позивачки. Зокрема ціна продажу предмета іпотеки з іпотекодавцем (власником) узгоджена не була; оцінка вартості нерухомого майна проведена оцінювачем з порушенням норм чинного законодавства та є такою, що порушує права та інтереси ОСОБА_1 , докази належного повідомлення позивачки про результати визначення вартості чи оцінки майна в матеріалах справи відсутні. Крім того, суд зазначив про відсутність доказів того, що позивачці було відомо при примусову реалізацію її майна у межах виконавчого провадження НОМЕР_1, яке є єдиним її житлом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги проведення аукціону не були в повній мірі дотримані.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року апеляційні скарги ОСОБА_5 та ДП «СЕТАМ» задоволено. Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 червня 2021 року скасовано в частині визнання недійсними та скасування електронних торгів, проведених відповідно до протоколу від 11 березня 2019 року

№ 3922121, реєстраційний номер лота 333560, найменування майна: домоволодіння, площею 99,0 кв. м та земельна ділянка площею 0,0555 га, кадастровий номер :03:004:0183, за адресою: АДРЕСА_1, переможець ОСОБА_7 , а також в частині розподілу судового збору та ухвалено нове судове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог. В решті рішення залишено без змін. Скасовано застосовані ухвалою Обухівського районного суду Київської області

від 25 березня 2019 року заходи забезпечення позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивачкою не доведено, що проведення організатором електронних торгів відбулося з порушеннями вимог Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, та чинного законодавства на момент проведення спірних електронних торгів, які б могли вплинули на результати торгів і права та законні інтереси позивачки, та слугувати підставою для визнання їх недійсними.

Постановою Верховного Суду від 20 жовтня 2022 року постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року залишено без змін.

08 липня 2022 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Брожко Н І. звернулась до Київського апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови від 02 листопада 2021 року.

Заяву мотивувала тим, що виконавчий напис, на підставі якого проводились спірні у цій справі електронні торги, видано з порушенням встановленої процедури (юридичний факт) та він не підтверджує наявне право у стягувача на стягнення грошових сум з позивача. І ця обставина виникла в момент видачі виконавчого напису - 22 жовтня 2015 року. Тобто, обставиною, яку суд не врахував при ухваленні судового рішення, є відсутність юридичної сили виконавчого напису № 316, яка своєю чергою приймалася судом в частині наявності такої юридичної сили, як існуюча. Врахування відсутності такої юридичної сили виконавчого напису № 316 судом призвело би до протилежного судового рішення.

Вважала, що під час проведення спірних електронних торгів мало місце існування неправомірного виконавчого напису, на підставі якого ці торги і відбулися. Вказувала, що ця обставина не могла бути їй відома, оскільки вона дізналась про це 01 червня 2022 року, коли ознайомилась із постановою Верховного Суду у справі № 372/2238/17, саме якою і було визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 2 листопада 2021 року залишено без змін.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року за нововиявленими обставинами, апеляційний суд виходив з того, що наведені ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими, а є новими обставинами, які не входили до предмету доказування у цій справі, а саме з урахуванням заявлених у суді першої інстанції підстав позову.

Апеляційний суд також зазначив, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися із новим позовом про визнання недійсним торгів з інших підстав, а саме внаслідок визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

09 березня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року в указаній справі, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить ухвалу Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2023 року касаційну скаргу було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків, зокрема запропоновано надати докази сплати судового збору за подачу касаційної скарги.

23 березня 2023 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, до яких заявником додано квитанцію про сплату судового збору за подачу касаційної скарги.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачка не могла знати у момент подання позову у цій справі про відсутність юридичної сили виконавчого напису, оскільки ця обставина була встановлена після набрання законної сили постанови апеляційного суду.

Також заявник звертає увагу суду на те, що встановлений рішенням суду факт неправомірності виконавчого напису в силу закону - це нововиявлена обставина, а не новий доказ (аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постановах від 12 листопада 220 року у справі № 910/23892/16 та

від 02 липня 2018 року у справі № 922/3388/15) і є не оцінкою вже існуючого доказу, оскільки суд цей доказ не оцінював і не міг оцінювати.

Крім того, ця обставина входить до предмета доказування, оскільки свідчить про неправомірність спірних електронних торгів, незаконність яких і була предметом позову, що, у свою чергу, впливає на права та обов`язки учасників цієї справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Частиною п`ятою статті 423 ЦПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункти 7.4-7.5)).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі

№ 726/938/18).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (пункт 26)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи

(постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18 (пункт 6.38)).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не можна розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини.

Як на нововиявлену обставину заявниця посилалася на виконавчий напис, на підставі якого проводилися спірні у цій справі електронні торги, що виданий із порушенням встановленої процедури (юридичний факт), та не підтверджує наявне право у стягувача на стягнення грошових сум із позивачки. І ця обставина виникла в момент видачі виконавчого напису -

22 жовтня 2015 року. Тобто обставиною, яку суд не врахував при ухваленні судового рішення, є відсутність юридичної сили виконавчого напису № 316, яка своєю чергою приймалася судом у частині наявності такої юридичної сили, як існуюча. Врахування відсутності такої юридичної сили виконавчого напису № 316 судом призвело би до протилежного судового рішення.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Київського апеляційного суду

від 02 листопада 2021 року, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що наведені ОСОБА_1 у заяві про перегляд постанови за нововиявленими обставинами обставини не є нововиявленими, а є новими обставинами, які не входили до предмету доказування у цій справі, а саме з урахуванням заявлених у суді першої інстанції підстав позову.

При вирішенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами судом апеляційної інстанції належним чином вмотивовані висновки про те, що зазначені ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України, а є новими обставинами, які не входили до предмету доказування у цій справі, а саме з урахуванням заявлених у суді першої інстанції підстав позову, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судом апеляційної інстанції правильно роз`яснено ОСОБА_1 , що вона не позбавлена права звернутися із новим позовом про визнання недійсними електронних торгів з інших підстав, а саме внаслідок визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачка не могла знати у момент подання позову у цій справі про відсутність юридичної сили виконавчого напису нотаріуса, так як ця обставина була встановлена після набрання законної сили постанови апеляційного суду, не заслуговують на увагу, оскільки, як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, вони не входили до предмету доказування у цій справі, а саме з урахуванням заявлених у суді першої інстанції підстав позову.

Щодо посилань у касаційній скарзі на те, що встановлений рішенням суду факт неправомірності виконавчого напису в силу закону - це нововиявлена обставина, а не новий доказ є безпідставним.

Велика Палата Верхового Суду у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20) звернула увагу на те, що у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

Таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

У справі № 910/23892/16 суд припинив провадження у справі у частині первісних позовних вимог, зокрема про розірвання контракту суборенди майна, та задовольнив зустрічний позов про зобов`язання вчинити дії за цим контрактом. У постанові від 12 листопада 2020 року Верховний Суд зазначив, що нововиявленою обставиною є недійсність контракту суборенди майна у частині додаткової угоди до нього, оскільки ця обставина є істотною для справи, існувала на час її розгляду та не була і не могла тоді бути відома третій особі, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (пункти 5.10, 5.12 постанови).

У справі № 922/3388/15 Верховний Суд зазначив, що нововиявленою обставиною є не подія у вигляді рішення суду про визнання недійсним такого договору, а обставина, яку суд встановив у цьому рішенні, тобто означена недійсність договору про переведення боргу. Така обставина існувала на час розгляду справи, не могла тоді бути відомою позивачеві та є істотною для розгляду справи, бо її врахування судом мало би наслідком ухвалення іншого судового рішення, ніж те, яке він ухвалив.

Таким чином, посилання заявника на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 910/23892/16 та

від 02 липня 2018 року у справі № 922/3388/15, не заслуговують на увагу, оскільки висновки щодо застосування норм права, які викладені у вказаних постановах, стосуються правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм права при вирішенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 31 січня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд постанови Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного виконавця Трофименка Михайла Михайловича, Державного підприємства «Сетам», ОСОБА_5 , третя особа - ОСОБА_6 , про скасування електронних торгів та застосування реституції.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

В. А. Стрільчук

І. М. Фаловська