Справа № 185/5136/23
Провадження № 2/185/2096/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Єгоричевої К.Ю.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

У квітні 2023 року позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просила визначити їй додатковий двомісячний строк для прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на майно останньої, яке за заповітом померла заповіла позивачці. Прийняти спадщину протягом встановленого законодавством строку позивачка не мала можливості у зв`язку з початком активних бойових дій на території України з боку російської федерації та неможливістю покинути м. Ізюм у зв`язку з його окупацією до 10.09.2022 року. При цьому жодний нотаріус у місті не працював. Лише 27 березня 2023 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що нею був пропущений законодавчо встановлений строк на прийняття спадщини з роз`ясненням необхідності позивачці звернутися до суду для вирішення вказаного питання. У зв`язку з цим позивачка була змушена звернутися до суду із вказаним позовом.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Позивачка подала до суду клопотання, в якому просиал суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків.

Згідно копії свідоцтва про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачкою надано суду копію заповіту ОСОБА_2 , яким остання заповідала все своє майно, що належало їй на момент смерті, позивачці. Вказаний заповіт підписаний ОСОБА_2 та посвідчений державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Живолуп І.В.

Згідно копії рішення народного суду м. Ізюма Харківської області від 24.06.1975 року, за померлою ОСОБА_2 було визнано право власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , відкрилася спадщина, у тому числі на вказану частку жилого будинку, у зв`язку з цим позивачка у березні 2023 року зверталася із заявою про відкриття спадкової справи після померлої до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О., що зазначено нею в позовній заяві.

Проте позивачці було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого законодавством строку для прийняття спадщини. Вказане підтверджується копією відповідної письмової відповіді нотаріуса від 27.03.2023 року.

Згідно відповіді приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Стрельцової О.О. від 17.05.2023 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже, останнім днем прийняття спадщини після померлої було ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивачка пропустила вказаний строк для прийняття спадщини, що підтверджується відповідними матеріалами справи, оскільки звернулася до нотаріуса лише 27 березня 2023 року.

При цьому позивачка у позовній заяві в якості однієї з причини пропуску зазначеного строку вказала введення в Україні воєнного стану, наявність окупації м. Ізюма, відсутність у м. Ізюмі діючого нотаріуса у період та неможливість виїхати з м. Ізюма у зв`язку з його окупацією.

Проте суд не може вважати такі причини поважними виходячи з наступного.

Так, згідно п.24 Верховного Суду України, викладеному в постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважною причиною пропуску строку визнається, зокрема, тривала хвороба спадкоємців.

Крім цього, колегія суддів судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18 зазначила, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту або спадщини, тощо.

Згідно п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164, установлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Проте, п.3 постанови КМУ №164 суперечить стст.1270, 1272 ЦК, а тому не підлягає застосуванню. Зазначеного висновку дійшов п.3 постанови КМУ №164 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить стст.1270, 1272 ЦК, а тому не підлягає застосуванню. Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 25.01.2023 по справі №676/47/21.

Отже, посилання позивачки на те, що строк на прийняття спадщини був продовжений до 10 місяців, не відповідає зазначеним вище положенням. І окрім цього, позивачка навіть протягом нього не звернулася до нотаріуса з заявою про відкриття спадкової справи, хоча посилалася на нього у позовній заяві.

Також суд звертає увагу ще й на те, що, згідно загальновідомих відомостей, м. Ізюм було деокуповано силами Збройних Сил України ще у вересні 2022 року, про що вказала і позивачка у позовній заяві, проте, з заявою про прийняття спадщини остання звернулася лише 27 березня 2023 року, тобто через 6 місяці після деокупації м. Ізюм та через 9 місяців після закінчення передбаченого ЦК України строку для прийняття спадщини.

Суд при цьому всьому враховує й те, що заява про прийняття спадщини може бути подана безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса або направлена йому засобами поштового зв`язку.

Як вказала сама позивачка у позовній заяві, вона не мала можливості особисто звернутися до нотаріуса та виїхати з м. Ізюма, оскільки останнє було окуповано та у місті не працювали нотаріуси. Але, позивачем не надано суду доказів та не зазначено поважних причин неможливості звернутись до нотаріуса шляхом направлення відповідної заяви засобами поштового зв`язку.

Причини неможливості позивачки звернутися особисто до нотаріуса у зв`язку з викладеними нею у позові обставинами суд не може визнати поважними причинами пропуску, які є підставою для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивачкою не доведено неможливості своєчасного звернення із заявою.

Відповідно до ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, зважаючи на все вищевикладене, приймаючи до уваги час, коли позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд приходить до висновку про те, що наведені позивачкою причини (неможливість у зв`язку з введенням воєнного стану, виїзду за межі м. Ізюм звернутися до нотаріальних органів) не є такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подачі заяви про прийняття спадщини, тобто не є поважними для визначення їй додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.5,12,13,81,89,144,259,265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Ізюмської міської ради Харківської області про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його підписання безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Ізюмська міська рада Харківської області, ідентифікаційний код: 26201641, місце знаходження: м. Ізюм Харківської області, вул. Центрльна, 1.

Суддя М. М. Перекопський