ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1858/23 Справа № 211/746/22 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Мірути О.А.,

суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В.,

учасники справи:

позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення (суддя Зімін М.В.), ухваленого в приміщенні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, повний текст рішення суду складено 02 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В лютому 2022 року комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення

В обґрунтування позову посилалося на те, що зазначає, що надавало послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач як споживач наданих послуг не здійснив своєчасну їх оплату, у зв`язку з чим за період з 01.02.2019 по 01.11.2021 утворилась заборгованість у розмірі 5781,66 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення - відмовлено.

Судове рішення мотивоване відсутністю доказів, які б вказували на споживання саме ОСОБА_1 послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 за період з лютого 2019 по листопад 2021 року.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, КПТМ «Криворіжтепломережа» вважає рішення суду необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права ухваленого на підставі неправильних висновків суду, внасідок неповного дослідження доказів та неповного з`ясування обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не взято до уваги приписи ст. 177 СК України відповідно до яких батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна в інтересах дитини.

Судом першої інстанції не повно досліджено всі обставини справи, а саме те, що відповідач подарував свою частку квартири неповнолітній доньці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на час виникнення спірного боргу була неповнолітньою, а тому відповідач як один з батьків та законний представник неповнолітньої несе соліджарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг щодо належного його доньці майна.

Справу розглянуто з порушенням правил підсудності, оскільки позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтись за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від ОСОБА_1 відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа» надаються послуги з централізованого опалення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , де відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .(а.с. 5)

Відповідно до наданих КПТМ «Криворіжтепломережа» Актів про подачу теплової енергії та про припинення подачі теплоносія на централізоване опалення вбачається, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 у період з 01.02.2019 по 01.11.2021. (а.с. 7-12)

З наданого відповідачем Договору дарування частки квартири від 10 листопада 2017 року вбачається, що ОСОБА_1 було подаровано ОСОБА_2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 44-45)

Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання від 25.05.2021, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 11.12.2017 по теперішній час.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 , право власності останнього на будь-який об`єкт нерухомого майна не зареєстровано. (а.с. 47)

Відповідно до розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , за власником ОСОБА_1 , рахується заборгованість за період з січня 2019 року по листопад 2021 року в розмірі 5841,66 грн. (а.с. 6).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга КПТМ «Криворіжтепломережа» підлягає залишенню без задоволення.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає .

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів, які б вказували на те, що саме ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення за адресою:

АДРЕСА_3 суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За правилами ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому право прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 7, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (центральне постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо - та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримування, укладення договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20, 21 Закону визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Так в судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами спору не укладався.

Разом з тим, слід зазначити, що відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», підпунктом 1 пункту 30 Правил надання послуг - з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними,

У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 02 грудня 2020 року у справі №761/48615/18.

Як встановлено судом першої інстанції, за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: квартира АДРЕСА_4 , власником зазначено ОСОБА_1 , зареєстрованою особою в цьому житловому приміщенні зазначено ОСОБА_1 (а.с. 5-6).

Згідно договору дарування частки квартири укладеного 10 листопада 2017 року ОСОБА_1 подарував а неповнолітня ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 яка діє за згодою законних представників матері ОСОБА_3 та Батька ОСОБА_1 прийняла в дар частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с. 44-45)

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 11..12.2017 року (а.с. 43)

Таким чином, власником частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 .

Статями 319 та 322 ЦК України, закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Частиною 3 ст. 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника будинку (квартири) зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім`ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Як вбачається з матеріалів справи на час звернення з позовними вимогами ОСОБА_2 13.07.2001 року набула статусу повнолітньої особи та мала цивільно правову відповідальність, а тому посилання позивача в апеляційній скарзі на приписи ст. 177 СК України відповідно до яких батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна в інтересах дитини не заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за централізоване опалення, яка утворилась за період з 01.02.2019 по 01.11.2021 у розмірі 5781,66 грн., як до споживача наданих послуг, позовним вимог до ОСОБА_1 як до представника неповнолітньої особи позивачем заявлено не було.

Крім того позивачем при зверненні до суду з апеляційною скаргою заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, слід відмітити і те, що частинами 1, 2 статті 51 ЦПК України встановлено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 51 ЦПК.

Позивач у суді першої інстанції не скористався своїм правом згідно ст. 51 ЦПК України заявити клопотання про залучення у справі співвідповідача, а суд апеляційної інстанції не наділений даними повноваженнями у зв`язку з чим дане клопотання задоволенню не підлягає.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача щодо порушення підсудності розгляду справи, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2022 року цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 378 ЦПК України справа не підлягає направленню на новий розгляд у зв`язку з порушеннями правил територіальної юрисдикції (підсудності), якщо учасник справи, який подав апеляційну скаргу, при розгляді справи судом першої інстанції без поважних причин не заявив про непідсудність справи.

Як вбачається з матеріалів справи, при розгляді справи судом першої інстанції, позивач клопотань щодо непідсудності даної справи Жовтневому районному суду м. Кривого Рогу не заявляв, апеляційну скаргу на зазначену ухвалу не подавав.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування судового рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий:

Судді: