Справа № 352/485/23
Провадження № 2/352/317/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді Струтинського Р.Р.

з участю секретаря Гребінника В.М.

розглянувши у підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Позивач 10.03.2023 звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив визнати за ним право власності на будинковолодіння по АДРЕСА_1 .

Заявлений позов обґрунтовував тим, що він та його мама ОСОБА_2 були власниками у рівних долях будинковолодіння АДРЕСА_1 , що мало статус майна колгоспного двору. На момент вступу в дію Закону України «Про власність» 15.04.1991 р. у даному колгоспному дворі проживали: мама ОСОБА_2 та він, ОСОБА_1 , таким чином вони були співвласниками будинковолодіння у рівних долях по 1/2 частці. ІНФОРМАЦІЯ_1 мама померла, та належну їй 1/2 частку успадкував він як єдиний спадкоємець за законом першої черги. Інших спадкоємців немає. Відповідно до вимог ст. 529,549 ЦК УРСР (в редакції 1963) він спадщину прийняв належним чином, шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном. Таким чином, йому належить право вланості на будинковолодіння з підстав належності частки на праві спільної сумісної власності як члену колишнього колгоспного двору, 1/2 частини- у порядку спадкування за законом після померлої мами. У зв`язку з відсутністю правоустановлючого документу на спірне будинковолодіння нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просив визнати за ним право власності на вказане будинковолодіння.

Позивач у судове засідання не з`явився, у поданій суду заяві просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав та просив його задоволити.

Представник відповідача- Тисменицької міської ради у судове засідання не з`явився, від відповідача надійшла заява, у якій він не заперечував щодо задоволення позову, просив справу розглядати у відсутності свого представника.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та його мама ОСОБА_2 були власниками будинковолодіння АДРЕСА_1 , вартість якого на даний час складає 97657 грн. Право власності на вказане будинковолодіння підтверджується рішенням Слобідської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області від 27.10.2009 №68 «Про оформлення права власності на будинковолодіння в АДРЕСА_1 » (а.с.22). Однак, правовстановлюючий документ відсутній, реєстрація права власності не проводилась.

Спірне будинковолодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст. 120, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності.

Станом на 1991 р. у дворі проживали ОСОБА_2 та її син ОСОБА_1 . Таким чином вони мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживали однією сім`єю в даному колгоспному дворі. Після набрання чинності Законом України «Про власність» вони стали співвласниками будинковолодіння по 1/2 частині.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», зі вступом в дію 15.04.1991 р. Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовані, а ті члени двору, які не втратили частку в майні колгоспного двору на момент припинення його існування, стали співвласниками у рівних частках, при цьому на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору встановлено трирічний строк позовної давності.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належну їй частину будинковолодіння, яку прийняв позивач як спадкоємець за законом першої черги відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963) шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном. Інших спадкоємців немає.

Вказані обставини, які відповідачем не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами.

З огляду на те, що відсутність правовстановлюючого документу на спадкове будинковолодіння унеможливлює отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку, за ним слід визнати право власності на вказане майно.

На підставі наведеного, відповідно до ст.549 ЦК УРСР (у редакції 1963), ст. 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст. 200, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , вартістю 97657 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду..

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Тисменицька міська рада, вул. Галицька,17, м. Тисмениця, Івано-Франківської області, .

Повне рішення складено 18.04.2023.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ