ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/3308/19 Номер провадження 22-ц/814/1271/23Головуючий у 1-й інстанції Єжов В.Є. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Дряниці Ю.В.,

суддів: Дорош А.І., Чумак О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року у справі за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в :

У травні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що малолітня ОСОБА_3 , 23.08.2012 перебуває на обліку Служби у справах дітей Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради як така, що перебуває у складених життєвих обставинах, підставою взяття дитини на облік є інформація Слобідського відділу поліції ГУ НП в Харківській області від 28.11.2018 про те, що біля супермаркету «Чудо Маркет» по пр. Сталінграду, 12 в м. Харкові виявлена дівчинка приблизно шести років з батьком, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, дитина хотіла спати, просила батька йти додому, але той продовжував вживати алкогольні напої та не пам`ятав домашньої адреси. Дитина була доставлена до КНП «Міська клінічна лікарня № 30» з діагнозом гострий правобічний катаральний середній отит, у подальшому переведена до КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 19» для обстеження.

25.03.2019 надійшла інформація Слобідського відділу поліції ГУ НП в Харківській області про те, що по АДРЕСА_1 було виявлено дівчинку приблизно шести років, з матір`ю, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Дитина була голодна, налякана та не мала бажання йти додому.

Позивач зазначає, що відповідачі неодноразово були визнані винними у вчиненні адміністративних правопорушень за неналежне виконання батьківських обов`язків.

На час звернення до суду дитина перебуває в КНП «МБЛ № 18», батьки протягом двох місяців не виявили наміру змінити своє ставлення до дитини.

Позивач просить суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1015 грн. з кожного.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради задоволено.

Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму шляхом перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України з 15 травня 2019 року до повноліття дитини.

Позбавлено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму шляхом перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України з 15 травня 2019 року до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір у розмірі 704,60 грн, з кожного.

Рішення районного суду мотивоване тим, що позивачем надані належні та допустимі докази винної поведінки відповідачів по відношенню до малолітньої дочки, а також вжиті щодо батьків заходи громадського впливу, зокрема - притягнення до адміністративної відповідальності, соціальний супровід родини, проведення роботи щодо належного виконання батьківських обов`язків з метою повернення дитини в сім`ю після відібрання результату не дали.

Відповідач ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду, звернулась з апеляційною скаргою, у доводах якої, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду, та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на недоведеність позивачем факту ухилення батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, а також їх винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками.

Представником позивачаподано відзив на апеляційну скаргу, у доводах якого вважає рішення місцевого суду законним та обґрунтованим, просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Охтирка Сумської області, про що Великописарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Сумської області зроблено актовий запис № 40 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 . Батьками малолітньої є відповідачі у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ..

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 04 квітня 2017 року малолітню ОСОБА_3 , було відібрано від батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без позбавлення батьківських прав та передано органу опіки та піклування Великописарівської районної державної адміністрації Сумської області для подальшого її влаштування.

З батьків малолітньої дитини стягнуті аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн., щомісячно з кожного із батьків, починаючи стягнення з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною віку повноліття. Рішення набрало законної сили.

Згодом рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 29 серпня 2017 року дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернуто під батьківське піклування відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , припинено стягнення аліментів.

Підставою для повернення дитини судом було те, що батьки дитини змінили свою поведінку, позитивно характеризуються за місцем свого проживання, створили належні умови для проживання та виховання дитини у будинку.

Проте, місцевим судом встановлено, що відповідачі після повернення дитини в сім`ю продовжували ухилятися від належного виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується дослідженими судом доказами.

Так, згідно інформації СППП Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області від 28.11.2018 № 62/4512, 23 листопада 2018 року о 22:00 годині до чергової частини Слобідського відділу ГУНП України в Харківській області від оператора «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_2 біля супермаркету «Чудо Маркет» була виявлена дівчинка приблизно 6 років з батьком, що перебував у стані алкогольного сп`яніння. Працівниками патрульної поліції було встановлено особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його дочка ОСОБА_3 , 2012 року народження дуже хотіла спати, просила батька піти додому, але ОСОБА_2 продовжував вживати спиртні напої, з його слів він не пам`ятав домашньої адреси. Про вказані обставини було складено відповідний акт, дитина була доставлена до Харківської міської лікарні № 30.

Згідно витягу № 8019 від 14 грудня 2018 року, малолітня ОСОБА_3 , була доставлена в КНП «Харківська міська лікарня № 30» машиною швидкої медичної допомоги у супроводі працівника поліції з гострим правостороннім катаральним середнім отитом.

20 грудня 2018 року дитина була передана батьку, про що складено відповідний акт.

Відповідно до інформації СППП Слобідського ВП ГУНП України в Харківській області від 26 березня 2019 року № 62/1606, 25 березня 2019 року о 15:00 год. до чергової частини Слобідського відділу ГУНП України в Харківській області від оператора «102» надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , була виявлена дівчинка приблизно 6 років з матір`ю. Працівникам патрульної поліції мати дитини, яка перебувала у стані сильного алкогольного сп`яніння, відомості про себе не надала, сама дівчинка дуже хотіла їсти, була налякана, не бажала йти додому. Про вказані обставини складено відповідний акт, дитина доставлена до Харківської міської лікарні № 18.

Згідно інформації Департаменту служб у справах дітей по Слобідському району від 28.03.2019 № 08-22/470/19, в стаціонарному відділенні КНП «Міська багатопрофільна лікарня № 18» з 25 березня 2019 року перебуває малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка доставлена бригадою швидкої медичної допомоги згідно акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 23 березня 2019 року.

Відповідно до інформації служби у справах дітей Великописарівської районної державної адміністрації родина ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувала під соціальним супроводом у Великописарівському районному центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, з ними проводилася робота щодо повернення дитини в сім`ю. З березня 2018 року родина на території Великописрівського району Сумської області не проживає.

Згідно інформації КНП «Міська дитяча клінічна лікарня № 24» від 23 квітня 2019 року № 364/07-21/19, малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під наглядом закладу охорони здоров`я з 30 травня 2018 року, батьки дитини свої обов`язки виконують не в повному обсязі.

Судом також було встановлено, що на час звернення позивача до суду малолітня ОСОБА_3 , перебуває в КНП «Міська дитяча лікарня № 18» Харківської міської ради протягом двох місяців, батьки не виявили наміру змінити своє ставлення до дитини та її виховання, повернути дочку на спільне проживання в сім`ю.

Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради надано висновок від 14 травня 2019 року № 356, в якому зазначено про доцільність позбавлення ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку, що відповідачі свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками по відношенню до дочки, залишають дитину у небезпеці, поведінка відповідачів загрожує життю та здоров`ю малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частиною другою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Місцевий суд дійшов вірного висновку, щодо доведеності ухилення батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, а також їх винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно малолітньої ОСОБА_3 .

Згідно статей 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Так відповідачами встановлених місцевим судом обставин неналежного виконання ними своїх батьківських обов`язків не спростовано.

У доводах апеляційної скарги відповідач посилається на Психолого-педагогічну характеристику Загальної освітньої школи №53 надану ОСОБА_3 та Акт обстеження умов проживання дитини від 14.03.2019 року, які не містяться у матеріалах справи, та не надані апелянтом до апеляційної скарги.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 04 квітня 2017 року , ОСОБА_2 неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за дрібне хуліганство, розпивання спиртних напоїв у громадських місцях, сімейний дебош, невиконання батьками обов`язків щодо виховання дитини. До ЄРДР вносились дані про нанесення ним легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_1 також неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини.

До суду неодноразово надходили кримінальні провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 125 КК України, але закривались за відмовою потерпілої ОСОБА_1 від обвинувачення.

Зазначеним судовим рішенням встановлено, що повернення дитини в умови деструктивного сімейного спілкування може спровокувати у малолітньої нервові зриви, регрес у розвитку та поведінці.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачами в ході розгляду справи, а також при подачі апеляційної скарги не було надано належних та допустимих доказів того, що вони змінили свою поведінку щодо виконання батьківських обов`язків та змінили ставлення до виховання дитини.

З наведеного слідує, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правомірно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, що підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, правильно встановив обставини справи.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків місцевого суду не впливають, оскільки не ґрунтуються на доказах та зводяться до незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування судового рішення, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.367,374ч. 1 п. 1,375,381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 31 березня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : А.І. Дорош

О.В. Чумак