Справа № 757/706/23-ц
Провадження № 2/761/5915/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва під головуванням судді Матвєєвої Ю.О., за участю секретаря судових засідань Каніковського Б.А., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кшемінської Ю.І. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Київській області, старшого інспектора відділу № 1 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції Кравченка Романа Олександровича, третя особа Державна казначейська служба України про визнання протиправними дій органу поліції та стягнення моральної шкоди, -

ВИРІШИВ:

В січні 2023 року позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва із позовом до Головного управління Національної поліції України в Київській області, старшого інспектора відділу № 1 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції Кравченка Романа Олександровича, третя особа Державна казначейська служба України про визнання протиправними дій органу поліції та стягнення моральної шкоди, в обґрунтування якого зазначив, що 13.06.2021 року стосовно нього старшим інспектором відділу № 1 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції Кравченком Р.О. було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частино 1 статті 130 КУпАП. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.10.2021 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Постановою Київського апеляційного суду від 06.07.2022 року постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року скасовано, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрито відповідно до положень ст. 247 КУпАП України. Позивач зазначає, що вказані у протоколі про адміністративне правопорушення пояснення та відео на момент їх подання до суду не були і не могли бути доказами у справі про адміністративне правопорушення, жодним чином не доводили його винуватість, оскільки вони не відповідали вимогам ст. ст. 251, 266 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015 року, Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18.12.2018 року № 1026. Вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена не була, причинно-наслідковий в`язок між його діями та наслідками відсутній, що стало підставою для закриття провадження у справі за нормами ст. 247 КУпАП. Вказані обставини заподіяли позивачеві моральні страждання, які полягають у можливості втрати роботи, відчутті провини перед дружиною, яка на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення проходила службу в управлінні патрульної служби і могла стати жертвою нерозуміння з боку колег, на початку повномасштабного вторгнення рф в Україну 24-26 лютого 2022 року він не мав можливості евакуювати родину, оскільки в нього було вилучено посвідчення водія, весь цей час від постійно відчував моральні страждання та переживання у зв`язку із судовим провадження, що було ініційовано виключно на підставі документів, складених відповідачами з порушенням норм законодавства. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 10 000 грн. та просить стягнути її з державного бюджету України, визнавши дії відповідачів неправомірними. Крім того, позивач просить стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом справи, а саме судовий збір в сумі 1984 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн.

Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києві від 10 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Київській області, старшого інспектора відділу № 1 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції Кравченка Романа Олександровича, третя особа Державна казначейська служба України про визнання протиправними дій органу поліції та стягнення моральної шкоди передано на розгляд за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

20 лютого 2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позову передані на розгляд судді Матвєєвій Ю.О.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Матвєєвої Ю.О. від 24 лютого 2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін, призначено судове засідання.

10 березня 2023 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача ГУНП в Київській області, в якому представник відповідача позов не визнає внаслідок його необґрунтованості, а також з підстав того, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне за собою обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії відповідачів заподіяли позивачеві моральну шкоду.

Від відповідача старшого інспектора відділу № 1 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції Кравченка Р.О. відзив не надходив.

Від представника третьої особи Державної казначейської служби України Назаренко Н.І. надійшли пояснення на позовну заяву, в яких позов не визнає внаслідок його безпідставності та необґрунтованості, факт заподіяння позивачеві моральних страждань не підтверджуються жодними доказами та не доведені позивачем.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити, не погодився із позицією відповідача, викладеною у відзиві.

Представник відповідача ГУНП в Київській області Кшемінська Ю.І. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимог позивача з міркувань, викладених у відзиві.

Відповідач старший інспектор відділу № 1 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції Кравченко Р.О. в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення .

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в наданих поясненнях на позовну заяву просить справу розглянути в його відсутність та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.10.2021 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік.

Постановою Київського апеляційного суду від 06.07.2022 року постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 жовтня 2021 року скасовано, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП закрито відповідно до положень ст. 247 КУпАП України.

Підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції слугувала відсутність доказів на підтвердження того, що працівники поліції зупиняли водія ОСОБА_1 під час керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та відсутності доказів факту роз`яснення суті правопорушення та необхідності проходження огляду на стан сп`яніння, показання свідка, а також відсутність підстав вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Звернувшись з цим позовом до суду, позивач зазначав, що відповідачі протиправно склали протокол про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП, відносно нього, чим завдали йому суттєвих моральних страждань, що призвело до порушення його нормальних життєвих та професійних зв`язків.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Встановивши, що позивач не надав належних та допустимих доказів незаконності дій відповідачів, оскільки жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до нього застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності, так як відповідно до статей 283, 284 КУпАП таке питання може бути вирішено лише судом, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди.

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 312/262/18 провадження № 61-14401св19.

Крім того, складення співробітником поліції протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, який не потягнув за собою притягнення особи до адміністративної відповідальності, оскільки викладені в ньому факти не знайшли свого підтвердження, безпосередньо не свідчить про неправомірність дій співробітника поліції при його складанні.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Київській області, старшого інспектора відділу № 1 Бучанського районного управління поліції ГУНП в Київській області капітана поліції Кравченка Романа Олександровича, третя особа Державна казначейська служба України про визнання протиправними дій органу поліції та стягнення моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом п`яти днів.

Суддя Ю.О. Матвєєва

10 квітня 2023 року