Ухвала

14 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 583/2757/20

провадження № 61-4606ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І.,

Коломієць Г. В.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Калантаєнка Сергія Вікторовича, на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про повернення банківського вкладу, трьох відсотків річних, завданої моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним вище позовом.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Сумського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката

Калантаєнка С. В. залишено без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року залишено без змін.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Верховного Суду з касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

12 січня 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Калантаєнко С. В., із застосуванням засобів поштового зв`язку, вперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 02 лютого 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Калантаєнка С. В. залишено без руху.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Копію зазначеної ухвали направлено ОСОБА_1 та її представнику на зазначені в касаційній скарзі адреси.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 11 червня 2021 року у задоволенні клопотання представника

ОСОБА_1 - адвоката Калантаєнка С. В., про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року відмовлено.

Продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, вказаних в ухвалі Верховного Суду від 02 лютого 2021 року. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Копію зазначеної ухвали направлено ОСОБА_1 та її представнику на зазначені в касаційній скарзі адреси.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 29 липня 2021 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Калантаєнка С. В. на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року у вказаній справі визнано неподаною та повернуто заявникові (провадження № 61-647ск21).

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 , із застосуванням засобів поштового зв`язку, вдруге звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 10 грудня

2020 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 23 листопада 2021 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року.

Визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року залишено без руху.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Копію зазначеної ухвали направлено ОСОБА_1 на зазначену

в касаційній скарзі адресу.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 04 травня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року

у вказаній справі визнано неподаною та повернуто заявникові (провадження № 61-18410ск21).

У березні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Калантаєнко С. В. звернувся до суду з клопотанням «Про поновлення строку для усунення недоліків подання касаційної скарги» в зазначеній справі, датованим

27 березня 2023 року (вх. №431/0/215-23 від 28 березня 2023 року)

31 березня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат

Калантаєнко С. В., із застосуванням засобів електронного поштового зв`язку, втретє звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 10 грудня

2020 року.

До касаційної скарги представником ОСОБА_1 - адвокатом

Калантаєнко С. В., додано копію клопотання про поновлення строку для усунення недоліків подання касаційної скарги в зазначеній справі, датовану 27 березня 2023 року.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається Цивільним процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

У частині першій статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд

і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо

в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку

на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У частині третій статті 394 ЦПК України зазначено, що незалежно

від поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Повний текст оскаржуваної постанови Сумського апеляційного суду

від 10 грудня 2020 року складено 11 грудня 2020 року та оприлюднено

14 грудня 2020 року, а воєнний стан введено на території Держави

24 лютого 2022 року, тобто вже після спливу одного року з дня складення повного тексту оскаржуваного судового рішення. Крім того, 31 березня

2023 року, із застосуванням засобів електронного поштового зв`язку заявником втретє подано касаційну скаргу на вказані судові рішення.

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

У справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише

з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває

в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала

від 14 жовтня 2003 року).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь

у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані

з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Письмових доказів на підтвердження обставин щодо отримання повного тексту постанови Сумського апеляційного суду від 10 грудня 2020 року заявником не надано, що позбавляє суд касаційної інстанції можливості вирішити питання щодо поновлення строку на оскарження судових рішень.

Верховним Судом враховано, що у змісті клопотання за вх. № 431/0/215-23 від 28 березня 2023 року, заявник зазначав, що Указом Президента України

від 24 лютого 2022 року № 64/2022 року «Про введення воєнного стану

в Україні» на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, тому заявник був позбавлений можливості вчасно звернутися до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Також враховує, що територія, на якій проживав як представник так і його довірителька (м. Охтирка, Сумська область), була регіоном активних військових дій тривалий час.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року

у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) викладено такі правові висновки: «введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».

Як вже зазначалось Верховним Судом, повний текст оскаржуваної постанови Сумського апеляційного суду складено 11 грудня 2020 року, оприлюднено у Єдиному Державному реєстрі судових рішень 14 грудня

2020 року. Отже, з дня складення повного тексту судового рішення

(11 грудня 2020 року) до дня введення воєнного стану в Україні (24 лютого 2022 року) сплинуло більше одного року.

Заявник пропустив строк на звернення до суду з касаційною скаргою більше ніж на 1 рік, а частиною третьою статті 394 ЦПК України визначено виключні два випадки для відкриття касаційного провадження у разі, якщо касаційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення: 1) подання касаційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на касаційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Зазначених виключних обставин заявником не наведено.

При цьому Верховний Суд звертає увагу адвоката Калантаєнка С. В., що відповідно до матеріалів касаційного провадження № 61-674ск21 останній отримав копію ухвали Верховного Суду про повернення касаційної скарги, поданої у січні 2021 року, відповідно мав змогу повторно звернутися із касаційною скаргою в коротший термін. При цьому Верховним Судом враховано, що доручення про надання безоплатної правової допомоги

№ 00149, копію якого додано представником до касаційної скарги на підтвердження своїх повноважень, було видане 30 червня 2020 року, відповідно з моменту подання касаційної скарги вперше в січні 2021 року до подання касаційної скарги втретє у березні 2023 року адвокат мав можливість звернутися до Верховного Суду з касаційною скаргою в межах присічного строку на касаційне оскарження судового рішення.

Також Верховний Суд враховує, що ОСОБА_1 регулярно не отримувала судову кореспонденцію, направлену на зазначені в попередньо поданих касаційних скаргах адреси, про що свідчать численні листи-повернення наявні в матеріалах касаційних проваджень № 61-647ск21 та

№ 61-18410ск21, відповідно ОСОБА_1 не цікавилась провадженням

у справі за своїм позовом.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває

в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня

2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України»).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд

не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами-членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Нешев проти Болгарії»).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського суду з прав людини від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України»).

Ураховуючи, що відсутні підстави вважати, що заявник був позбавлений можливості скористатися своїм процесуальним правом щодо подачі касаційної скарги у передбачений законодавством строк, які б могли свідчити про наявність особливих і непереборних обставин, за яких заявник не подав касаційну скаргу у передбачений законом строк та які

б виправдали пропуск строку більше ніж на один рік, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частиною третьою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Калантаєнка Сергія Вікторовича, на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 вересня 2020 року та постанову Сумського апеляційного суду від 10 грудня

2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про повернення банківського вкладу, трьох відсотків річних, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б.І. Гулько

Г. В. Коломієць