Справа № 2-3628/10
Провадження №6/523/100/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Мішаглі Л.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну вибулого стягувача з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» стягувачем на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» при виконанні рішення суду по цивільній справі № 2-3628/10,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулось до суду із заявою про заміну стягувача його правонаступником з огляду на те, що рішенням від 12 листопада 2011 року Суворовський районний суд міста Одеси стягнув солідарно з: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 220 134,18 грн. боргу за кредитним договором, 1 700,00 грн. державного мита, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу і 110,00 грн. витрат за послуги КП «ОМБТІ та РОН».

ПАТ «УкрСиббанк» та Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») 08 грудня 2011 року уклали договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, зокрема і за кредитним договором № 0.

У листопаді 2018 року ПАТ «Дельта Банк» договором купівлі - продажу майнових прав № 950/К відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, зокрема за кредитним договором із боржниками у справі.

Заявник просив суд замінити вибулого стягувача «ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника «ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 2-3628/10.

Суворовський районний суд м. Одеси ухвалою від 12 червня 2019 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задовольнив та замінив стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа N 2-3628/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 220 134,18 грн. боргу за кредитним договором, 1 700,00 грн. державного мита, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу і 110,00 грн витрат за послуги КП «ОМБТІ та РОН».

На ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, Одеський апеляційний суд постановою від 01 червня 2021 року апеляційну скаргу задовольнив частково, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2019 року скасував; Заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнив та замінив стягувача у виконавчому листі N 2-3628/10 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 220 134,18 грн. боргу за кредитним договором, 1 700,00 грн. державного мита, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу і 110,00 грн витрат за послуги КП «ОМБТІ та РОН».

У липні 2021 року адвокат Богатова М. А. в інтересах ОСОБА_2 до Верховного Суду подала касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати постанову апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі № 2-3628/10.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного суду від 02 червня 2022р., касаційну скаргу адвоката Богатової Марії Андріївни в інтересах ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду 01 червня 2021 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд, при цьому, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного суду зазначив про те, що під час нового розгляду суду необхідно уточнити зміст заявлених вимог і з`ясувати, яку саме процесуальну дію та з якою метою має намір вчинити заявник, чи пред`являвся виконавчий лист до примусового виконання, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання та чи не переривався він у встановленому законом порядку чи наявне відкрите виконавче провадження, та чи наявні підстави для правонаступництва.

В судове засідання представник ТОВ «Вердикт Капітал» не з`явився, при цьому надіслав до суду заяву в якій заяву просив задовольнити та розглянути у його відсутність.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Домбровська М.А. в судове засідання не з`явилася, при цьому надіслала до суду заяву в якій просила відкласти розгляд заяви.

В судове засідання представник ПАТ "Дельта Банк", Кузнєцова О.В., не з`явилися.

Неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 220 134,18 грн. боргу за кредитним договором, 1 700,00 грн. державного мита, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу і 110,00 грн. витрат за послуги КП «ОМБТІ та РОН».

ПАТ «УкрСиббанк» та Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») 08 грудня 2011 року уклали договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами, зокрема і за кредитним договором № 0.

У листопаді 2018 року ПАТ «Дельта Банк» договором купівлі - продажу майнових прав № 950/К відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, зокрема за кредитним договором із боржниками у справі.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (надалі за змістом ЦК України) визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становища боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Статтею 204 Цивільного кодексу України визначено «Презумпцію правомірності правочину», а отже, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним, оскільки, презумпція правомірності правочину є важливою гарантією реалізації цивільних прав учасниками цивільних відносин та полягає у припущенні, що особа, вчиняючи правочин, діє правомірно, водночас, своїм підґрунтям - встановлення презумпції правомірності правочину має визначальний принцип приватного права «Дозволено все, що прямо не заборонено законом», а також такі засади цивільного права, як свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, а тому, згідно з цими засадами припускається, що особа може, реалізуючи своє право свободи договору (а точніше - право свободи правочину) вчиняти з метою створення, зміни, припинення тощо цивільних прав і обов?язків будь-які правомірні дії, при цьому, не вимагається прямої вказівки на правомірність дій в акті цивільного законодавства: достатньо, що закон не визначає ці дії як заборонені.

Якщо керуватися Європейськими принципами оцінки доказів, то часто в рішеннях Європейського суду з прав людини можна зустріти такий стандарт доказування, як баланс ймовірностей. У справі J.K. AND OTHERS v. SWEDEN від 23.08.2016 р. ЄСПЛ зазначає, що на відміну від кримінального процесу, де основним стандартом оцінки доказів є формулювання «поза розумним сумнівом», у цивільному процесі закон не вимагає цього високого стандарту. Суддя повинен вирішити справу з огляду на баланс ймовірностей. Суддя повинен вирішити, чи з огляду на надані докази, а також правдивість тверджень заявника, ймовірно, що вимога цього заявника є достовірною.

Такий підхід позбавляє оцінку доказів абстракції, а її критерії становлять чіткий і злагоджений механізм /матеріалами справи підтверджується ланцюг правонаступництва до ТОВ «Вердикт Капітал»/.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2022р. Справа: №1309/8166/12, провадження суду касаційної інстанції: №61-4245св20, Верховний Суд скасував Постанову Львівського апеляційного суду від 20 січня 2020р., який дійшов висновку про те, що : «заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» не містить вимоги про заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні або у виконавчому листі, а містить вимогу про «заміну вибулого Стягувача» «на його правонаступника», що не ідентично заміні сторони у виконавчому провадженні або у виконавчому листі, що не передбачено нормами статей 442 ЦПК України та 15 Закону України «Про виконавче провадження», посиланням на які заявник обґрунтовував свої вимоги.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу /Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18 (ЄДРСРУ: №73001190).

Доказами правонаступництва, залежно від підстав виникнення, можуть бути: свідоцтво про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України), передавальний акт комісії з припинення юридичної особи (статті104, 106 ЦК України), правочин щодо заміни кредитора або боржника у зобов`язанні (статті 512, 513, 520, 521 ЦК України)», при цьому, в резолютивній частині ухвалив: «Замінити вибулого стягувача ПАТ «БАНК ФОРУМ» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія«Веста» у справі № 1309/8166/12 за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Форум до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №0033/07/6.10-Z».

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність правових підстав для заміни сторони ПАТ «Банк Форум», на користь якого постановлено судове рішення, на ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», оскільки без заміни сторони стягувача ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», як правонаступник ПАТ «Банк Форум», позбавлене процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Правонаступник стягувача у виконавчому провадженні, яке не закінчене, проте виконавчий документ повернутий без виконання, має потенційну можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання, яке залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва.

Наведене також узгоджується з позиціями ЄСПЛ у своїх рішеннях, який неодноразово вказує, що саме суд відповідальний за юридичну кваліфікацію обставин справи (CASE OF GARIB v. THE NETHERLANDS) та не пов`язаний правовими аргументами заявників (CASE OF RADOMILJA AND OTHERS v. CROATIA; CASE OF MOLLA SALI v. GREECE).

Так, з`ясувавши що учасник судового процесу послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, суд має самостійно здійснити їх правильну правову кваліфікацію та застосувати ті норми, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (постанова від 08.06.2021 р. у справі № 662/397/15-ц).

Велика Палата при розгляді окремих справ робить висновок, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені в позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог (постанови від 04.12.2019 р. у справі № 917/1739/17 та від 25.06.2019 р. у справі N 924/1473/15).

Отже, суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою відноситься до переліку осіб, визначених ч.2 ст. 442 ЦПК України та, що до заяви додані документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.

Суд застосовує правові висновки, викладені у постановах Верховного Cуду від 31.10.2018р. у справі: №2-а-3494/11 та від 27.08.2020р. у справі: №804/536/18, відповідно до яких заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Верховний Суд у Постанові від 30.07.2019р. (справа: №5/128) зазначив, що відсутність виконавчого листа у якому заявник просив здійснити заміну, унеможливлює здійснити заміну стягувача, а тому здійснив правовий висновок: до видачі виконавчого листа змінюється сторона (стягувач) у справі; після видачі виконавчого листа і до відкриття виконавчого провадження здійснюється заміна боржника чи стягувача у виконавчому листі; після відкриття виконавчого провадження - заміна сторони виконавчого провадження.

Відповідно підпункту 17.4 пункту 17 розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на викладене, Заява ТОВ «Вердикт Капітал» містить вимогу щодо заміни стягувача, а тому слід зазначити про те, що у таких висновках необхідно керуватися принципом обов`язковості судового рішення та тим, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а незабезпечення виконання рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, суд наголошує, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи на виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні у виконавчому листі сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Отже, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення, при цьому, на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент /справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц/.

Суд враховує правові пропозиції викладені у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного суду від 02 червня 2022р., та акцентуючи увагу на ст. 512 ЦК України, ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2018 року у справі: № 6-1355/10 /провадження № 61-12076св18/, Постановах Верховного Суду: від 04.12.2019 р. у справі: № 917/1739/17 та від 25.06.2019 р. у справі: № 924/1473/15, Постанові Верховного Суду від 08.06.2021 р. у справі: № 662/397/15-ц, Постанові Верховного Суду від 30.07.2019р. у справі: №5/128, Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 липня 2022р. Справа: №1309/8166/12 /провадження суду касаційної інстанції: №61-4245св20/, та доходить висновку про необхідність задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у повному обсязі, оскільки, у разі відмови в заміні стягувача, ТОВ «Вердикт Капітал» буде позбавлене процесуальної можливості вчиняти дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження» та Цивільним процесуальним кодексом України щодо примусового виконання рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 12 листопада 2011 р., яке набрало законної сили та на даний час не виконано.

Керуючись ст. ст. 258-260, 442 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну вибулого стягувача на правонаступника- задовольнити.

Замінити вибулого стягувача з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» у виконавчому листі N2-3628/10 стягувачем на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 220 134,18 грн. боргу за кредитним договором, 1 700,00 грн. державного мита, 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу і 110,00 грн. витрат за послуги КП «ОМБТІ та РОН».

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: