РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023

м.Харків

Справа № 639/2759/22

провадження 2/639/459/23

Жовтневий районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Семенюк А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг», треті особи- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Хаблов Валерій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Ум Факторинг», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Хаблов В.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що 29.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис № 31281 про стягнення з ОСОБА_1 , як боржника за кредитним договором № 1802773 від 14.04.2021 на користь ТОВ «Ум Факторинг» заборгованості за період з 14 квітня 2021 по 16 червня 2021 у розмірі 11970,00грн., в тому числі: заборгованості за тілом кредиту 3500,00 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом- 7870,00 грн.

Стверджує, що спірний виконавчий напис не відповідає вимогам закону, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, вчинений на борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, оскільки кредитний договір було укладено в електронній формі, а роздруківка електронного документу не є його оригіналом. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не врахував відсутність письмового повідомлення (вимоги) боржнику щодо усунення порушень за кредитним договором та про відступлення прав вимоги.

Крім того, як зазначає позивач, сума заборгованості є спірною. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримав від відповідача виписку з особового рахунку, первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та його погашення. Розрахунок боргу, наданий відповідачем, є лише відображенням односторонніх розрахунків кредитора та не можуть бути доказом безспірності розміру його вимог.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи за відсутності її та представника, підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити, стягнути також з відповідача судові витрати.

Від представника відповідача ТОВ «УМ Факторинг» через електронний суд надійшла заява про визнання позову в частині позовних вимог щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача сплаченого судового збору. Заперечує проти задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у зв`язку з їх недоведеністю належними доказами.

3 особи- приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Хаблов В.М. в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином своєчасно, письмових пояснень щодо предмета спору або відзиву не подали.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 30.09.2022 , за клопотанням позивача, витребувана у приватного нотаріуса ОСОБА_2 копія виконавчого напису №31281 від 29.12.2021 та документи, на підставі яких вчинено виконавчий напис, у приватного виконавця Хаблова В.М.- копія виконавчого напису та документи, що були додані до нього.

За інформацією Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), нотаріальна діяльність ОСОБА_2 тимчасово зупинена з 08.02.2022.

Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 14.04.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір №1802773 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким позичальнику видано кредит у національній валюті в сумі 3500грн. зі строком дії кредиту-30 днів, з датою повернення кредиту- 14.05.2021 .Процентна ставка за користування коштами визначена -1,90% в день, в межах строку дії кредиту. Загальна вартість кредиту-5495,00 грн. (а.с. 64-69).

Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» передано право вимоги на підставі договору факторингу № 1 від 20.10.2021 ТОВ ««Ум Факторинг».

29.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 31281, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №1802773 від 14.04.2021, укладеним з ТОВ «Лінеура Україна», правонаступником усіх прав та обов`язків якого згідно договору відступлення прав вимоги №1 від 20.10.2021 за кредитним договором №1802773 від 14.04.2021 є ТОВ «УМ Факторинг». Запропоновано задовольнити вимоги нового кредитора ТОВ «Ум Факторинг» та стягнути з ОСОБА_1 за період з 14 квітня 2021 року по 16 червня 2021 року суму у розмірі 11370,00 грн., в тому числі: прострочену заборгованість за тілом кредиту-3500грн.; проценти за користування кредитом- 7870,00 грн. (а.с. 70).

Інформації про перелік документів, поданих нотаріусу відповідачем, як кредитором, для отримання виконавчого напису, суду не надано.

14.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу виконавчого округу Харківської області Хабловим В.М. відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. (а.с. 27).

Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (частина друга статті 50 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до частини першої статті 87 Закону України «Про нотаріат`для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

У частинах першій, другій статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відповідні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557цс19).

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап- учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».

З урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна.

Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16 зробила висновок, що «для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі та чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі».

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого2012 року № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з пунктом 1.1. вказаної глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3.1 вказаної глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Підпунктом 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесено до таких документів нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі №826/20084/14.

Неможливість вчинення виконавчого напису на кредитному договорі без його нотаріального посвідчення відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17.

Як встановлено судом, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 29 грудня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

З копії договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1802773 від 14.04.2023 р.між ТОВ «Лінеура Україна» і ОСОБА_1 , що міститься у матеріалах справи та який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису вбачається, що цей договір укладено в електронній формі, не посвідчений нотаріально, що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 , від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 , від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 , від 06 жовтня 2021 року у справі № 361/4793/20 , від 08 серпня 2022 року у справі № 752/16820/19 , від 19 жовтня 2022 року у справі № 278/2416/21 , від 21 грудня 2022 року у справі № 461/10686/20, від 18 січня 2023 року у справі № 274/2478/18.

Суд позбавлений можливості встановити, чи були надані нотаріусу документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру,як зазначено у виконавчому написі.

Про спірність заборгованості свідчить нарахування відповідачем процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування-1 місяць, тобто після 14.05.2021 і до16 червня 2021 . Нарахування процентів та інших платежів після закінчення строку кредитування не допускається відповідно до статей 1048,1054 ЦК України. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Такий правовий висновок сформульований у постанові Постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що є достатньою та самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Обґрунтовуючи позов, позивач , серед іншого, посилалась на те, що виконавчий напис вчинено без попереднього направлення йому будь-якої письмової вимоги або повідомлення, зокрема і даних про укладення договору про відступлення новому кредитору прав за кредитним договором між позивачем і ТОВ «Лінеура Україна».

У постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц (провадження № 61-17750св20) Верховний Суд зазначив, що чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу.

Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат».

Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.

Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Аналогічні висновки щодо необхідності повідомлення боржника про усунення порушень викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2019 року у справі № 357/12818/17, від 10 квітня 2019 року у справі № 201/11696/16 , від 18 жовтня 2019 року у справі № 591/6609/16, від 01 квітня 2020 року у справі № 236/2511/17.

Відомостей про факт направлення стягувачем повідомлення з вимогою сплатити борг і погасити кредитну заборгованість, а також отримання / неотримання позивачем (боржником) такого повідомлення відповідачем суду не надано.

З огляду на встановлені обставини , враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов до висновку про наявність підстав про визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10800 грн.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України).

Згідно ч. ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката позивачем надано Детальний опис робіт (наданих послуг) (а.с. 43-45), Договір про надання правової допомоги № 36 від 02.05.2022 (а.с. 46-48), Акт №1 приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором № 36 від 02.05.2022 (а.с. 49-50), за яким клієнтом станом на 22.09.2022 внесено винагороду (гонорар) адвоката у розмірі 10800 грн. (а.с. 17-20).

Згідно детального опису робіт (наданих послуг) сума гонорару, зокрема, за надання первинної усної консультації клієнту становить 500 грн., підготовку та написання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи- 400 грн., підготовку та написання детального опису робіт за договором про надання правової допомоги- 700 грн., підготовку та написання клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження- 600 грн., підготовку та написання клопотання про витребування доказів- 600 грн. (а.с. 43-45).

Перелічені послуги на суму 2800 грн. входять до обсягу роботи з підготовки та написання позовної заяви , є її складовою, не оформлені окремим документом всупереч положеннями ст.ст. 84, 183 ЦПК України, а тому така сума є подвійною оплатою за складання позову і не підлягає стягненню. Крім того, при існуванні виконавчого напису нотаріуса та звернення через це до адвоката з приводу можливості визнання його таким, що не підлягає виконанню, надання консультації з питання « що таке виконавчий напис, порядок визнання його таким, що не підлягає виконанню та підстави, з яких він може бути визнати таким, що не підлягає виконанню» позбавлений сенсу та необхідності.

Застосовуючи зазначені вище критерії розумності розміру заявлених до відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, їх необхідності, наявності та співмірності зі складністю справи і фактично виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг, враховуючи характер спірних правовідносин у справі, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.

За правилами ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати, пов`язані зі зверненням до суду, підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 141, 259, 264, 265, 274 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Хаблов Валерій Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 виконавчий напис від 29.12.2021 р. за реєстровим № 31281, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» , якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» передано право вимоги на підставі договору факторингу № 1 від 20.10.2021, заборгованість за кредитним договором № 1802773 від 14.04.2021 р., яка виникла з 14.04.2021 р. по 16.06.2021 р. в сумі 11370 грн. та за вчинення виконавчого напису-600 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 грн. 60 грн .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги-8000 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач- ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

Відповідач- Товариство з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг»( , м.Київ, вул. Ризька, 73-Г, офіс 7/1);

Треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 );

-приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Хаблов Валерій Миколайович ( м.Харків, вул. Конєва, 4, офіс 308).

Повне судове рішення складено 13.04.2023.

СУДДЯ -