Справа № 358/860/22 Провадження № 2/358/253/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі:

головуючої - судді Романенко К.С.

за участю секретарів Шпак К.М., Зеленько О.Д.

позивачка ОСОБА_1

представника позивача адвоката Чайка О.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідачки ОСОБА_3 адвоката Мильнікової О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуслав Київської області у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги діє адвокат Чайка О.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,780 га, кадастровий номер :03:001:0047 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Богуславської територіальної громади Обухівського району Київської області. За життя померлою не було залишено заповіту, тому спадкоємцями за законом після її смерті стали позивач, як син, та доньки - відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідачки прийняли після смерті матері спадщину, але про існування ще одного спадкоємця ОСОБА_1 нотаріуса не повідомили. Будучи спадкоємцем за законом після смерті матері та бажаючи отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, він в серпні 2022 року звернувся до Богуславської районної нотаріальної контори, де йому було роз`яснено, що ним пропущений встановлений законом строк на прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду з питанням його продовження.

Зазначаючи на те, що пропуск ним строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини був пов`язаний з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, викликаними незадовільним станом його здоров`я, введенням в Україні з 24.02.2022 року воєнного стану, бойовими діями, закриттям доступу до спадкових реєстрів, відсутністю у нього свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , без якого неможливо було звернутися до нотаріуса, постійними тяжкими душевними хвилюваннями, проблемами із реєстрацією його місця проживання, що виникли у зв`язку із перейменуванням назви вулиць, позивач просить суд надати йому два місяці додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 14.10.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 09.01.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Чайка О.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Додатково позивач пояснив, що звернувся до нотаріуса несвоєчасно, оскільки йому так сказали, щоб він звернувся через 6 місяців після смерті матері. На похованні матері він був, приймав участь грошима, похованням займався син відповідачки ОСОБА_3 . На запитання відповів, що з дати смерті матері він не виїжджав з території Київської області.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_3 адвокат Мильнікова О.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки поважності такого пропуску строку позивачем не наведено, доказів про незадовільний стан свого здоров`я позивач не надав, крім цього отримавши на руки свідоцтво про смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 , у позивача було достатньо часу для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, при цьому нотаріуси на той час працювали у звичайному режимі. Додатково зазначила, що в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини, тому слід відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дибинці, Обухівського району Київської області, померла ОСОБА_4 , що підтверджено копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 01 червня 2022 року Богуславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Померла ОСОБА_4 є матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 31 січня 1963 року, місце реєстрації Дибенецька с. Рада Таращанського району Київської області, актовий запис №5.

Після смерті ОСОБА_4 , відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема земельна ділянка площею 1,780 га, кадастровий номер :03:001:0047 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Богуславської територіальної громади Обухівського району Київської області.

21.09.2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області з питань оформлення спадщини за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 його матері ОСОБА_4 .

Приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Вашека С.В. надав ОСОБА_1 письмове роз`яснення по спадковому праву, у якому зазначив, що оскільки ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 в нотаріальну контору в установлений законом строк не подав та на момент її смерті зареєстрованим за адресою померлої не був, тому пропустив строк для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України запропоновано ОСОБА_1 звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Одночасно повідомив, що станом на 21 вересня 2022 року після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , спадкова справа заведена та зареєстрована в Спадковому реєстрі (№ 112/2021). Спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину є діти померлої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Із витребуваної судом копії спадкової справи №112/2021 р., яка заведена після смерті ОСОБА_4 встановлено, що 22.11.2021 відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , звернулися із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_4 . У заявах зазначено, що інших спадкоємців немає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що знає позивача та відповідачів, є невісткою відповідачки ОСОБА_3 , знала при житті ОСОБА_4 , яка проживала в будинку із своїм онуком, сином ОСОБА_3 та його дружиною. Доглядала бабусю ОСОБА_4 відповідачка ОСОБА_3 . Стверджує, що позивач ОСОБА_1 після смерті бабусі ОСОБА_4 неодноразово приїзжав до бабиної хати, дивився за порядком, дивився чи не покрали цеглу, косив траву біля двору, хворобливим не виглядав. На той час у будинку ніхто не проживав. Зараз у будинку живуть сусіди, але вона з ними не знайомилася, хоча проживає поруч. Невістку із сином ОСОБА_6 вигнав позивач ОСОБА_1 по причині того, що вони не платили комунальні послуги. Знає, що похованням ОСОБА_4 займався син відповідачки ОСОБА_3 , на похованні були всі рідні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 повідомила, що є сусідкою ОСОБА_3 , знає її сім`ю, сестру ОСОБА_2 , їхніх невісток, брата ОСОБА_1 , знає про суперечки між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 , була свідком сварки між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Знала померлу ОСОБА_4 , приходила до її будинку, коли вона ще була жива та проживала із невісткою та сином ОСОБА_3 . Коли ОСОБА_10 була жива, її сина ОСОБА_1 вона не бачила, але після смерті ОСОБА_11 пустувала, ОСОБА_1 вигнав невісток із хати та став приїжджати до будинку 1-2 рази на місяць, дивився за порядком, лаявся за цеглу, які син відповідачки ОСОБА_3 положив у дворі та разом із її чоловіком хотіли забрати. ОСОБА_1 вона бачила, коли гуляла із своєю малолітньою дитиною. ОСОБА_12 здав будинок, у якому проживала ОСОБА_4 в оренду. Крім того, зазначила, що їй було відомо про те, що позивач ОСОБА_1 працює по оголошенням та надає послуги із копання криниць, цей факт їй відомий, оскільки її знайомий звертався до ОСОБА_13 для того, щоб викопати криницю.

Вирішуючи даний спір, суд застосовує норми спадкового права, Цивільного кодексу України та враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Отже, закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що позивач вищезазначених вимог закону не дотримався та після відкриття спадщини не подав своєчасно до нотаріальної контори відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19).

Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.12.2021 року у справі № 369/6254/19-ц, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Разом з тим, у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 зазначено, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вказує позивач, причиною пропуску ним строку на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини стали воєнний стан, запроваджений в Україні з 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022, бойові дії, закриття доступу до спадкових реєстрів, незадовільний стан його здоров`я, відсутністю у нього свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , без якого неможливо було звернутися до нотаріуса, постійними тяжкими душевними хвилюваннями, проблемами із реєстрацією його місця проживання, що виникли у зв`язку із перейменуванням назви вулиць, які він відносить до об`єктивних, непереборних та істотних труднощів для спадкоємця.

Натомість, доказів конкретних причини, на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою, які б унеможливлювали або перешкоджали подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку, позивач не суду не надає.

Між тим, сам факт запровадження воєнного стану в Україні у зв`язку зі збройною агресією російської федерації без обґрунтування неможливості звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлені законом строки не можна безумовно вважати поважною причиною його пропуску.

До того ж, згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України зі змінами, внесеними Наказом Міністерства юстиції від 11.03.2022 №1118/5, в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини та відсутності доступу до Спадкового реєстру.

За загальним правилом, при заведенні спадкової справи нотаріус має вчинити ряд обов`язкових дій, які пов`язані з функціонуванням Спадкового реєстру, зокрема, перевірити наявність/відсутність раніше заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту, та зареєструвати спадкову справу у Спадковому реєстрі. Разом з тим, згідно вказаного Порядку в умовах воєнного стану нотаріус може завести спадкову справу без використання Спадкового реєстру (якщо доступ обмежено), а коли доступ до Спадкового реєстру буде відновлено, нотаріус протягом п`яти робочих днів має перевірити наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору та заповіту. У випадку виявлення нотаріусом раніше заведеної спадкової справи, спадкова справа, яка була заведена без реєстрації в Спадковому реєстрі, має бути передана нотаріусу, що завів спадкову справу раніше. Забороняється лише видача свідоцтва про право на спадщину у спадковій справі, заведеній без використання Спадкового реєстру, до її реєстрації у Спадковому реєстрі. Отже, доводи позивача про відсутність у нотаріусів під час воєнного стану доступу до Спадкового реєстру, як одну із причин несвоєчасного звернення ним до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та її поважність, суд також вважає безпідставними.

Окремо слід зазначити, що з початку введення в Україні воєнного стану, Богуславська територіальна громада, на території якої проживає позивач, ні в тимчасовій окупації, ні в зоні активних бойових дій, що б унеможливлювало роботу державних органів та об`єктивно перешкоджало позивачу реалізації своїх спадкових прав у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України, не перебувала.

Зупинення перебігу строку на прийняття спадщини та можливість встановлення інших правил щодо строку прийняття спадщини, зокрема визначеними Постановою Кабінету Міністрів України №164 від 28.02.2022 без внесення у встановленому законом порядку відповідних змін до норм Цивільного Кодексу, як основного акту цивільного законодавства України, не передбачено, про що зазначає і Верховний Суд в постанові від 25.01.2023, прийнятій у справі № 676/47/21, провадження № 61-8014св22.

Суд критично оцінює, як доказ неможливості подати заяву про прийняття спадщини, отримання позивачем повторного свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , яке він отримав 01.06.2022 року, оскільки після цього до нотаріуса із заявою він звернувся лише 21.09.2022, тобто через три місяці та 20 днів.

Крім цього, відповідно до пункту 1.4 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, «У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в реєстрі нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть».

Також, суд критично оцінює доводи позивача щодо стану його здоров`я, що перешкоджало вчасно подати заяву про прийняття спадщини. Більш того, позивач не надав суду медичної документації щодо перебування його протягом усього строку для прийняття спадщини у такому хворобливому чи іншому стані, який би перешкоджав йому звернутися до нотаріуса. Водночас, позивач під час судового розгляду справи підтвердив, що жодного разу не перебував на стаціонарному лікуванні, а лікувався в домашніх умовах.

У постанові від 20 жовтня 2021 року у справі № 405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Факт перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я у всіх випадках не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку. Важливими у цьому аспекті є тривалість стаціонарного лікування та ступінь захворювання.

У постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 496/3234/19 зроблено висновок про те, що сам факт захворювання позивача не свідчить про те, що він фізично не міг прибути до нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини або направити таку заяву засобами поштового зв`язку, чи не міг запросити нотаріуса для складення відповідної заяви за місцем свого проживання у разі неможливості подати заяву до нотаріальної контори особисто у разі хвороби.

У постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 736/586/16-ц Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Короткочасна хвороба, тяжкий матеріальний стан спадкоємця як причини пропуску строку для прийняття спадщини не можуть бути визнані поважними, оскільки самі по собі ці обставини без встановлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, оцінивши докази, надані позивачем, суд зазначає, що дійсно вік та стан здоров`я позивача вимагає додаткових сил і часу для лікування та може вносити певні корективи у можливість розпоряджатися своїм часом. Проте, ці обставини, які не були безперервним, та відсутність доказів, які б вказували на те, що стан здоров`я позивача настільки важкий, що перешкоджав йому у своєчасній реалізації своїх спадкових прав, не можуть бути визнані судом такими, що створювали непереборні, істотні труднощі для позивача для вчасного подання заяви про прийняття спадщини, отже не можуть бути визнані поважними причинами.

Натомість, суд вважає слушними твердження представника відповідача адвоката Мильнікової О.М. про відсутність перешкод через воєнний стан у позивача ОСОБА_1 для подання ним заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом шести місяців після відкриття спадщини, оскільки відповідачками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є доньками спадкодавця ОСОБА_4 , без будь-яких перешкод було подано відповідні заяви про прийняття спадщини до тієї ж нотаріальної контори 22 листопада 2021 року.

Суд наголошує, що незалежно від введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022, позивач ОСОБА_1 не був позбавлений можливості направити заяву про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку відповідно до пункту 3.5 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Щодо доводів позивача про те, що перейменування назви вулиці також перешкоджало йому для подачі заяви, суд не вважає слушними, оскільки об`єм спадкового майна встановлюється вже після подання заяви про прийняття спадщини.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку для прийняття спадщини. При цьому, обставини, на які посилався ОСОБА_1 як на підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, на переконання суду, не є поважними причинами пропуску вказаного строку, тобто такими, що унеможливили чи в інший спосіб перешкодили йому вчасно реалізувати своє право на подання заяви про прийняття спадщини, а відтак не можуть бути визнаними об`єктивними перешкодами для здійснення такої дії.

З огляду на наведені вище норми права, встановлені фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, необхідно відмовити.

Разом з тим, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд підчас ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позову, тому понесені судові витрати у виді судового збору, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, залишає за позивачем.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 10, 12, 76-81, 131, 133, 141, 264-268, 354 ЦПК України, статтями 1216, 1217, 1233, 1235, 1236, 1268-1270, 1272 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 10.07.2023 року.

Головуючий: суддя К. С. Романенко