Справа №296/5305/23
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

30 червня 2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду міста Житомира Перекупка І.Г., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Житомиробленерго» про скасування рішення оформленого протоколом №31/02-22 від 22.02.2022, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом, в якому просить скасувати рішення Акціонерного товариства «Житомиробленерго» оформлене протоколом №31/02-22 від 22.02.2022 як незаконне.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 06.06.2023 цивільну справу №296/5305/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Житомиробленерго» про скасування рішення оформленого протоколом №31/02-22 від 22.02.2022передано за підсудністю до Богунського районного суду м. Житомира.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2023, цивільну справу передано на розгляд судді Перекупці І.Г. 28.06.2023.

Спори між судами про підсудність не допускаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЦПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддею встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 - 177 ЦПК України.

Дослідивши отримані матеріали, судом встановлені недоліки позовної заяви, які унеможливлюють відкриття провадження у справі та обумовлюють необхідність залишення позовної заяви без руху, а саме:

- п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

- п. 6 ч. 3 ст.175 ЦПК України відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язків досудовий порядок урегулювання спору, оскільки в позовній заяві вказано, що позивач неодноразово звертався до відповідача зі зверненнями про повернення коштів, однак не надає їх на підтвердження;

- п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (за наявності).

- п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позивач повинен подати до позовної заяви підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, але матеріали позовної заяви не містять зазначеного підтвердження.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Положеннями статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Разом з тим, в порушення вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач не надав до суду жодного доказу на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду клопотання про звільнення йог від сплати судового збору за подання позовної заяви. В обґрунтування якого зазначив, що згідно з відомостями з Податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 р, він за 2022 рік взагалі не отримував доходи.

Вирішуючи клопотання щодо звільнення позивача від сплати судового збору, суд виходить з наступного.

На підтвердження фінансового становища, позивачем надано Податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2022. Проте будь-яких доказів про свою непрацездатність та неможливість отримувати доходи, ОСОБА_1 суду не надано.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Тобто, законом передбачено перелік умов, за наявності яких суд, враховуючи майновий стан сторони, вправі відстрочити позивачу (фізичній особі) сплату судового збору.

Отже, єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору, розстрочення, відстрочення його сплати чи зменшення його розміру є врахування судом майнового стану сторони.

Вищезазначена норма закріплює дискреційне право суду відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати. Його реалізація не може призводити до порушення принципу процесуальної рівноправності сторін та знаходиться в безпосередній залежності від доведеності за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів обставин щодо того, що скрутне майнове становище особи не дозволяє їй сплатити судовий збір у встановленому чинним законодавством розмірі.

Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення його від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (§ 44 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Kniat v. Poland»; § 63, 64 рішення Європейського суду з прав людини від 26 липня 2005 року у справі «Jedamskiand Jedamska v. Poland»).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Позивач, звертаючись до суду з указаним клопотанням, на підтвердження обставин, викладених у ньому, надав Податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2022 р.

Разом із цим, указані відомості з Податкової декларації про майновий стан і доходи декларації про майновий стан і доходи за 2022 р. не є достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, не підтверджують з достовірністю скрутний майновий стан позивача, не свідчать про відсутність інших доходів, відсутність у власності рухомого або нерухомого майна, цінних паперів, відсутність коштів на банківських рахунках тощо, а тому не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Враховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, а вимога сплати судового збору, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, не може вважатися перешкодою у доступі до правосуддя, у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За змістом статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073,60 грн.

Таким чином, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 1073,60 гривень

Відтак, позивачу слід надати докази на її обґрунтування, сплатити судовий збір за вимоги немайнового характеру та надати до суду докази на підтвердження сплати судового збору, докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовна заява є такою, що подана без додержання вимог, встановлених статтею 177 ЦПК України.

Дані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 260 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Житомиробленерго» про скасування рішення оформленого протоколом №31/02-22 від 22.02.2022, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати семи днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими документами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя І.Г. Перекупка