Провадження № 2/243/440/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, продовженням строку дії воєнного стану в Україні, відповідно до рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05 травня 2022 року № 6 та наказу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області «Про впровадження дистанційної роботи на період воєнного стану» № 29-к від 10 травня 2022 року, проводилось в режимі відеоконференції, цивільну справу позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Корнієнко Андрій Андрійович до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Корнієнко А.А. до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з грошових виплат у вигляді недоотриманої пенсії померлого. 27 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. позивачці було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії в розмірі 384049,59 гривень, яка знаходиться на рахунку вГоловному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області. Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.09.2021 за № 0500-1504-8/75178 приватному нотаріусу щодо суми виплати недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 було надано відповідь, в якій зазначено, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Позивачка через свого представника - адвоката Корнієнко А.А. зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за отриманням недоотриманої

пенсії та інформацією щодо розміру нарахованої, але не виплаченої заборгованості з пенсії за весь час перебування ОСОБА_2 на обліку в управлінні, та відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10.11.2021 № 0500-1502-8/101712 розмір нарахованої та невиплаченої пенсії ОСОБА_2 становить 546032,43 гривень. Вважає обмеження відповідачем суми недоотриманої пенсії, яка входить до складу спадщини, трирічним терміном, є неправомірним. Залишок недоотриманої суми пенсії, яка належала батькові становить 161982,84 гривень. Вказала, що відповідно до ст. ст. 1227, 1216 ЦК України вона набула право власності на грошову суму в розмірі 546032,43 гривень, шляхом її спадкування після смерті батька. Грошова сума, набута позивачкою в порядку спадкування в розмірі 161982,84 гривень, не виплачена відповідачем до теперішнього часу. У зв`язку з чим просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , грошові кошти у вигляді недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 161982,84 гривень.

Позивачка та її представник - адвокат Корнієнко А.А., що діє на підставі договору про надання правової допомоги № 443/21 від 04.11.2021 та ордеру про надання правничої (правової) допомоги серія АІ № 1168950 від 04.11.2021 в судовому засіданні участі не приймали, в позові просили розглядати справу за їх відсутності, вказали, що на задоволенні позовних вимог наполягають.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, причину неявки суду не повідомив.

Разом з тим, від останнього надійшов до суду відзив на позов, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію за віком. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.Допомогу на поховання виплачено у липні 2021 року у розмірі 23337,28 грн., але залишилась недоотримана пенсія.Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Згідно запиту приватного нотаріусу Києвського міського нотаріального округу від 07.07.2021 № 59/02-14 було надано відповідь про залишок недоотриманої пенсії листом від 23.09.2021 № 0531-1504-8/75178, в якому було зазначено суму недоотриманої пенсії у розмірі 384049,59 грн. у разі звернення за недоотриманою пенсією за померлого ОСОБА_2 24.08.2021. 02 листопада 2021 року до Головного управління із заявою про виплату недоотриманої пенсії за за померлого ОСОБА_2 звернулася спадкоємець ОСОБА_1 .Враховуючи вимоги статті 46 Закону № 1058, залишок недоотриманої пенсії станом на

02.11.2021 у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , було розраховано за три роки перед днем звернення за недоотриманою пенсією по місяць смерті включно, тобто з 01.11.2018 по 30.04.2021, та склав 361529,48 грн. Розраховану суму недоотриманої пенсії буде виплачено у разі фінансування відповідних виплат.Сума пенсії, що належала ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, увійшла до складу спадщини, а позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми, яка зазначена в свідоцтві про право на спадщину з урахуванням трирічного строку передбаченого ст. 46 Закону №1058.З урахуванням викладеного, вважає, що оскільки Головним управлінням не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави для задоволення позовних вимог позивача відсутні, а тому просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні було встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 22 червня 2021 року Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Кївської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Хрестівка Горлівського районуДонецької області, в Україні помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. від 27.10.2021 та зареєстрованого в реєстрі за № 1598 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його донька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з грошових виплат - недоотриманої пенсії в розмірі 384049,59 гривень на пенсійному рахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка належала ОСОБА_2 згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.09.2021 за № 0500-1504-8/75178.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10.11.2021 № 0500-1502-8/101712 наданого на адвокатський запит представника позивачки - адвоката Корнієнка А.А. слідує, що 02.12.2014 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до управління Пенсійного Фонду України в м. Краматорськ Донецької області для виплати пенсії за фактичним місцем проживання. Згідно наданої довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем проживання останнього є АДРЕСА_2 . Пенсійна справа взята на облік з виплатою пенсії за період з 01.07.2014 по 29.02.2016. Пенсія зараховувалась на поточний рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» 20 числа кожного місяця. Виплата пенсії внутрішньо переміщеним особам проводиться за результаттами рекомендацій Міністерства фінансів України щодо зупинення або припинення державних виплат щодо деяких громадян, одержаних відповідно до порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірноті інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого Постанвоою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 136.

Статтею 12 Закону України від 20.10.2014 № 1706 «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачено, що у разі неповідомлення про повернення до покинутого місця проживання приймається рішення про скасування дії довідки на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання. Інформацією, яка дає обгрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулась до покинутого місця проживання є дані, отримані з відповідних державних реєстрів та результатів обміну інформацією з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. На підставі списків, отриманих в порядку обміну інформацією із зазначеними службами, виплату пенсії ОСОБА_2 було призупинено з 01.03.2016 до з`ясування місця фактичного проживання. За поновленням виплати пенсії пенсіонер не звертався. Нарахована, але не виплачена сума пенсії за період з 01.03.2016 по 30.04.2021 складає 546032,43 гривень. Можливість виплати сум пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю врегульовано ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в тому числі і в частині їх виплати спадкоємцям, за умови надання свідоцтва про право на спадщину, де спадковим майном зазначено пенсію померлого пенсіонера. Крім того, повідомлено, що інформацію про суми пенсій, які залишилися недоотриманими у зв`язку зі смертю пенсіонерів, органи Пенсійного фонду України відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про нотаріат» надають нотаріусам. У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно ч.2 ст. 49 Закону № 1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058 (не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії). Враховуючи зазначене, на запит нотаріуса було надано відповідь про те, що розмір недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , з урахуванням дати цього запиту, становить 384049,59 гривень.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Меженською К.С. від 29.10.2021 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадщину на належне майно після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на недоотриману пенсію на суму 161982,84 гривень, у зв`язку із повторним зверненням до нотаріуса, що суперечить чинному законодавству України.

Таким чином, суд, приймаючи до уваги дані вказані у вищенаведеному листі, а також з урахуванням того, що у своєму відзиві відповідач підтвердив факт того, що заяву позивачки ОСОБА_1 , щодо виплати їй пенсії належної за життя її батьку було розглянуто відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та в свідоцтві про право на спадщину за законом від 27.10.2021 сума недоотриманої пенсії спадкодавця з вини відповідача нотаріусом визначена не за весь період її нарахування, тобто не у повному обсязі, нарахована пенсія в сумі 384049,59 гривень, доходить висновку, що сума пенсії, що не увійшла до складу спадщини за свідоцтвом становить 161982,84 гривень.

Судом встановлено, що загальна сума недоотриманої спадщини у вигляді пенсійних виплат після смерті ОСОБА_2 складає 546032,43 гривень, з яких на суму 384049,59 позивачці було видано нотарусом свідоцтво про право на спадщину за законом. Різниця недоотриманої пенсії становить 161982,84 гривень.

Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні

зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема,

право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Як слідує з матеріалів справи, та не заперечується сторонами по справі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією в м. Краматорськ, як отримувач пенсії за віком, маючи статус внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом отримала у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом, за змістом якого до неї перейшло право власності на недоотриману пенсію за життя її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 384049,59 гривень. Вказана сума визначена відповідачем з урахуванням ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачка зазначає, що також підтверджується листом відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 10.11.2021 № 0500-1502-8/101712, що розмір нарахованої та невиплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.03.2016 по 30.04.2021 становить 546032,43 гривень.

Таким чином, оскільки загальна сума недоотриманої спадщини у вигляді пенсійних виплат після смерті ОСОБА_2 складає 546032,43 гривень, з яких на суму 384049,59 позивачці було видано нотарусом свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому ізниця недоотриманої пенсії становить 161982,84 гривень, що є предметом даного спору.

Відповідач, на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог позивачки посилається на положення ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач зазначає, що пенсіонеру ОСОБА_2 з 01.03.2016 було припинено виплату пенсії до з`ясування його місця фактичного проживання та за поновленням виплати пенсії пенсіонер не звертався, разом з тим відповідного рішення про припинення виплати пенсії, суду не надано.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022

у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Таким чином, посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявив бажання поновити йому виплату пенсії та не звертався з відповідною заявою до відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене.

Отже, судом встановлено, що відповідачем утримується належне позивачці спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 161982,84 гривень нарахованої її батькові ОСОБА_2 і не виплачені йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивачки.

Тим самим відповідач порушує право власності позивачки на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.10.2021, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, оскільки вимоги позивачки судом задоволені у повному обсязі, то необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 сплачений нею при подачі вазаного позову судовий збір у розмірі 1619,82 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227,1261 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Корнієнко Андрій Андрійович до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 161982 (сто шістдесят одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дві) гривень 84 копійок, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована

за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір у розмірі 1619 (одна тисяча шістсот дев`ятнадцять) гривень 82 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 18.04.2023.

Суддя І.Ю. Фалін