КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року

справа № 757/13580/17-ц

провадження № 22-ц/824/3732/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Яницькій О.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Правекс-Банк», ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Ільєвої Т.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк», ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про визнання договору поруки недійсним,

В С Т А Н О В И В :

09.03.2017 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, де просила суд визнати недійсним договір поруки № 2129-006/07Р від 12.03.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» для забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором № 2129-006/07Ф.

Мотивуючі позовні вимоги позивач вказує, що банк, надаючи кредит та укладаючи договір поруки, не надав їй інформацію для ознайомлення про платоспроможність позичальника, що вказує на те, що банк порушив принцип добросовісності і справедливості.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, постановити нове про задоволення позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за договором від 12 березня 2017 року має бути забезпечене лише заставою транспортного засобу, як визначено умовами договору, а не порукою. Вказує на відсутність здійснення перевірки інформації, наданої споживачем банківських послуг, та вказує на недостовірність вказаних даних позичальником. Також апелянт зазначає про те, що їй не було надано екземпляр договору поруки в день його підписання.

Крім того, судом не розглянуто подані представником позивача клопотання про витребування доказів та зупинення провадження у справі.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено той факт, що позивач не усвідомлювала природу укладеного правочину та його наслідків, помилялася щодо предмету укладеного договору та його умов і це вплинуло на його волевиявлення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 12.03.2007 року між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2129-006/07Р, відповідно до якого останній з метою своєчасної оплати вартості автомобіля, за договором купівлі-продажу №313 від 03.03.2007 року, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування автомобіля, укладення яких здійснюється на підставі і з урахуванням вимог даного договору, одержав від банку на строк з 12.03.2007 року по 12.03.2014 року кредит в сумі 8563 доларів США, який зобов`язався повернути, сплативши відсотки за користування кредитом в розмірі 11,99 відсотків річних.

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» перейменований у ПАТ КБ «Правекс-Банк», який є правонаступником АКБ «ПРАВЕКС-БАНК», про що свідчить статут банку, зареєстрований 19.09.2009 року Печерською районною державною адміністрацією м. Києва.

13 березня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого заставодавець - ОСОБА_2 для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед заставодержателем - банком за кредитним договором № 2129-006/07Р від 12.03.2007 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, передав в заставу заставодержателю належний йому на праві власності автомобіль марки ВАЗ, модель 21114, рік випуску 2007, колір бежевий, шасі № НОМЕР_1 , тип ТЗ легковий універсал - В, реєстраційний номер № НОМЕР_2 .

На підставі п. п. 7.1.3., 7.1.4 кредитного договору № 2129-006/07Р від 12.03.2007 року та п. 3.1.1. договору застави транспортного засобу від 13.03.2007 року при порушенні заставодавцем умов основного зобов`язання щодо строків погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та іншої заборгованості, а також при порушенні заставодавцем умов цього договору та у випадках, встановлених законом, у заставодержателя виникає право задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Крім договору застави транспортного засобу, для забезпечення зобов`язання за кредитним договором № 2129-006/07Р від 12.03.2007 року, між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 12.03.2007 року був укладений договір поруки, згідно якого поручитель зобов`язалася нести солідарну майнову відповідальність за виконання в повному обсязі взятих ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором, які полягають в своєчасному та повному поверненні кредиту та будь якого збільшення цієї суми, яке передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

Крім того, судом було встановлено, що 06 листопада 2008 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 23.09.2009 року було розподілено спільне сумісне майно між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та виділено в натурі у власність ОСОБА_2 автомобіль ВАЗ-21114, д.н. НОМЕР_2 , який був предметом договору застави майнових прав №2129-006/007 Р від 12.03.2007 р. В п. 4.1 договору поруки зазначений строк його дії, а саме до 12 березня 2017 року.

Отже, зазначивши у договорі строк його дії, сторони погодили, що протягом вказаного строку, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань, забезпечених порукою, кредитор має право пред`явити вимоги до поручителя, а поручитель в свою чергу зобов`язаний виконати таку вимогу кредитора в обсязі, в порядку та на умовах, встановлених договором поруки та/або кредитним договором. Оскільки договором поруки, що був укладений між позивачем та ОСОБА_1 чітко встановлений строк його дії відповідно до ст.ст. 251, 252 ЦК України, то звернення ПАТ КБ «Правекс-Банк» з позовом про стягнення боргу за кредитним договором з позичальника та поручителя до закінчення строку дії поруки не може бути підставою для визнання поруки припиненою та відповідно для відмови у задоволенні позову в частині стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки поручитель у порядку та на умовах, передбачених цим договором, зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_1 виступила майновим поручителем за договором поруки та зобов`язалася відповідати по зобов`язанню ОСОБА_2 , забезпеченого порукою, належним поручителю на праві власності майном, а не предметом застави Банку. Пунктом 1.3 Договору поруки чітко передбачено, що поручитель дає свою згоду на збільшення розміру забезпеченого порукою за цим договором зобов`язання позичальника, що може виникнути в майбутньому, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у випадку внесення позичальником та кредитором змін та доповнень до кредитного договору та/або до даного договору кредитором в односторонньому порядку.

В силу 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Статтею 638ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст. 553 ЦК, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 3 статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У ч. 1 цієї ж статті зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 13, 5 та 6 ст. 203 ЦК України, яка встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

У разі, якщо при укладенні договору не було додержано вимог, встановлених ст. 203 ЦК України, такий договір за позовом цієї особи (або іншої заінтересованої особи) може бути визнаний недійсним, зокрема волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 ознайомилася зі змістом договору поруки, підписала його, а отже, сторонами в належній формі було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавцем, а відтак, волевиявлення позивача було вільним та відповідало її волі на момент укладення.

Судом обґрунтовано взято до уваги, що на момент укладення договору позивач не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору, як і не зверталася, впродовж дії договору поруки за роз`ясненням положень, які були їй не зрозумілі, або за додатковою інформацією щодо умов договору, тим самим погоджуючись зі всіма умовами такого договору.

З роз`яснень, викладених у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вбачається, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину.

Під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб`єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинули на її волевиявлення, при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладена.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у позові на тій підставі, що позивач не довела той факт, що вона не усвідомлювала природу укладеного правочину та його наслідків, помилялася щодо предмету укладеного договору.

Доводи апелянта про те, що узгодженим видом забезпечення належного виконання взятих зобов`язань є застава транспортного засобу, а такий вид забезпечення як поруки не передбачений не узгоджуються із нормою матеріального права, ст. 553 ЦК України відповідно до якої за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку, а також волевиявленням ОСОБА_1 на укладення договору поруки.

Інші доводи висновків суду не спростовують на правильність прийнятого судом рішення не впливають.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 370, 374,375,381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу апеляційною скаргою ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 13 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді