КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№22-з/824/820/2023
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 червня 2023 року місто Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Борисової О.В.
суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.
за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Поліщук Володимира Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ярмоли О.Я., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виділ в натурі частки із спільної часткової власності, припинення права спільної часткової власності, зобов`язання вчинити дії, -
У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила виділити в натурі частки із спільної часткової власності, припинити права спільної часткової власності, зобов`язати вчинити дії.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 червня 2023року апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишено без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 березня 2023 рокузалишено без змін.

07 червня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_1 - Поліщука В.А. до Київського апеляційного суду надійшла заява, в якій останній просивухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 15000 грн. витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в апеляційному суді.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 09 травня 2023 року засобами поштового зв`язку на адресу Київського апеляційного суду було відправлено відзив на апеляційну скаргу від 08 травня 2023 року, в якому відповідач просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу та наведено попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, які очікує понести відповідач, у зв`язку з розглядом апеляційної скарги, а саме: 20000 грн. на професійну правничу допомогу (вивчення апеляційної скарги з додатками, консультація, підготовка відзиву на апеляційну скаргу, представництво інтересів у суді, в тому числі прибуття до суду та очікування судового засідання).

Вказував, що відповідно до п.1.1 договору про надання правничої допомоги від 20 грудня 2021 року між АБ «Поліщук та партнери» та ОСОБА_1 , клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надати правничу допомогу у справі №357/13634/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 .

Зазначав, що у зв`язку з розглядом справи апеляційним судом, ОСОБА_1 поніс витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. (вивчення апеляційної скарги з додатками, консультація, підготовка відзиву на апеляційну скаргу, представництво інтересів у суді, в тому числі прибуття до суду та очікування судового засідання, підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками).

Вказував, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правничої допомоги від 20 грудня 2021 року, рахунком на оплату від 07 червня 2023 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру №14 від 07 червня 2023 року, актом наданих послуг/детальним описом робіт/наданих послуг від 07 червня 2023 року, ордером №1397866 від 22 травня 2023 року виданими Адвокатським бюро «Поліщук та партнери» адвокату Ковалю О.П. та ордером №1391029 від 08 травня 2023 року, виданим Адвокатським бюро «Поліщук та партнери» адвокату Поліщуку В.А.

Зазначав, що час на прибуття до суду та очікування судового засідання є складовою частиною правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами, як зазначено у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

21 червня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 надійшла заява, в якій останній заперечував проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що розмір витрат на правову допомогу не співмірний із складністю справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлялися належним чином. Від представника відповідача надійшла заява, в якій останній просив розглядати справу у його відсутність та відсутність відповідача.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.4 ст.270 ЦК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов'язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України).

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев'ятої статті 141 цього Кодексу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п'ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VIдоговір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов'язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об'єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язаний (зобов'язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов'язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічнийправовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц,постановахВерховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 травня 2023 року представником відповідача ОСОБА_1 - Поліщуком В.І. було подано до суду першої інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказував на те, що попередній розмір витрат на правову допомогу становить 20000 грн., докази понесення судових витрат будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі.

Заяву про ухвалення додаткового рішення представником відповідача ОСОБА_1 - Поліщуком В.І. було направлено до Київського апеляційного суду 07 червня 2023 року, що підтверджується конвертом, отже останнім були дотримані вимоги ч.1 ст.134 та ч.8 ст.141 ЦПК України.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представником відповідача ОСОБА_1 - Поліщуком В.І. надано копії: договору про надання правничої допомоги від 20 грудня 2021 року, укладеного між АБ «Поліщук та партнери» та ОСОБА_1 , в якому визначені права та обов`язки сторін; акту виконаних робіт (детальний опис робіт/наданих послуг) від 07 червня 2023 року; рахунку на оплату та квитанції до прибуткового касового ордеру №14 від 07 червня 2023 року на суму 15000 грн.

Згідно акту виконаних робіт (детальний опис робіт/наданих послуг) від 07 червня 2023 року та рахунку на оплату, АБ «Поліщук та партнери» було надано, а відповідачем ОСОБА_1 прийнято юридичні послуги, а саме:

вивчення та аналіз апеляційної скарги ОСОБА_3 - 2 год., 2000 грн.;

надання юридичної консультації за наслідками опрацювання апеляційної скарги - 1 год., 1000 грн.;

підготовлення відзиву на апеляційну скаргу - 6 год., 6000 грн.;

представництво інтересів клієнта, участь в судовому засіданні 06 червня 2023 року, з урахуванням часу прибуття до суду та очікування засідання - 4 год., 4000 грн.;

підготовлення заяви про ухвалення додаткового рішення - 2 год., 2000 грн.

Всього надано послуги на суму 15000 грн.

У запереченнях на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу представник позивача зазначив, що розмір витрат на правову допомогу не співмірний із складністю справи. Апеляційна скарга не містила складних розрахунків, які займають велику кількість часу адвоката на їх опрацювання.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановахОб'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що зазначені представником відповідача ОСОБА_1 - Поліщуком В.І. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. є завищеними, неспівмірними з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

При цьому, суд враховує заперечення представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування правової допомоги.

Беручи до уваги складність справи, обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу відповідачу ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, необхідність процесуальних дій сторони відповідача ОСОБА_1 , обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, колегія суддів дійшла висновку про доведеність понесених відповідачем в суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн., які понесені у суді апеляційної інстанції, суд вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору та доведеними.

З огляду на вищевикладене, виходячи з конкретних обставин справита виконаної адвокатом роботи, колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесенівитрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Керуючись ст.ст.268, 270, 382-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Поліщук а Володимира Анатолійовича про ухвалення додаткового судового рішення - задовольнитичастково.

Ухвалити додаткове судове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 29 червня 2023 року.

Головуючий:

Судді: