Миколаївський апеляційний суд
Справа №487/1359/23
Провадження № 22-ц/812/643/23
У Х В А Л А

04 липня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Яворської Ж.М.

суддів: Базовкіної Т.М.,

Царюк Л.М.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2023 року, постановлену у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської спеціалізованої І-ІІІ школи №22 з поглибленням вивченням англійської мови з 1 класу про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївської спеціалізованої І-ІІІ школи №22 з поглибленням вивченням англійської мови з 1 класу про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2023 року у відкритті провадження за вказаним позовом відмовлено.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25 травня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в цій ухвалі недоліків, а саме: надання заяви про поновлення пропущеного процесуального строку.

08 червня 2023 року на адресу Миколаївського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного процесуального строку. У вказаній заяві ОСОБА_1 посилається на пропуск строку на подання апеляційної скарги у зв`язку з його хворобою та вихованням сина, особи з інвалідністю другої групи.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 червня 2023 року наведенні ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 березня 2023 року визнано неповажними, апеляційну скаргу залишити без руху та надано особі, яка подала апеляційну скаргу строк, який не може перевищувати десяти днів з моменту отримання нею копії даної ухвали для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків, для надання заяви про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин такого пропуску та надання доказів на підтвердження таких.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Конструкція ст.357 ЦПК України передбачає можливість для скаржника надання інших підстав для поновлення строку у випадку, якщо вказані ним підстави визнані неповажними,і скаржник мав би відповідально віднестись до викладення інших підстав для поновлення строку з наданням відповідних доказів.

30 червня 2023 року ОСОБА_1 подав до Миколаївського апеляційного суду заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 березня 2023 року.

У вищезазначеній заяві просив поновити строк у зв`язку з тим, що згідно Конституції України ніхто не може бути звільнений під час перебування на лікарняному, а саме 31 серпня 2012 року.

Суд вважає, що вказані підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції є неповажним, з огляду на те, що ОСОБА_1 не зазначає причин пропуску строку та не надає будь-яких доказів неможливості вчасного подання апеляційної скарги на цю ухвалу з моменту отримання її копії 12 квітня 2023 року по 27 квітня 2023 року.

Наведені в заяві від 30 червня 2023 року підстави стосуються суті подання позовної заяви та не впливають на неможливість вчасно подати апеляційну скаргу на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2023 року.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) зроблено висновок про те, що: «апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарження не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР передбачено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Норми, які регламентують строки подання апеляційної скарги передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Оскільки у заяві не зазначено інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, викладені причини пропуску строку у заяві не можна визнати поважними.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Оскільки причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 13 червня 2018 року у справі № 2-24/10 (провадження № 61-7640св18).

Оскільки матеріалами справи підтверджено отримання, особою, яка подала апеляційну скаргу копії оскаржуваної ухвали 12 квітня 2023 року та суду апеляційної інстанції не надано доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали Заводського районного суду міста Миколаєва від 14 березня 2023 року, а поновлення строку за підстав, які не видаються переконливими, ЦПК України не передбачено, тому колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою, оскільки причини пропуску строку є неповажними та такими, що не підтверджені відповідними доказами, спростовуються матеріалами справи та порушують принцип res judicata (правової визначеності).

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Наведенні ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2023 року визнати неповажними.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2023 року, постановлену у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської спеціалізованої І-ІІІ школи №22 з поглибленням вивченням англійської мови з 1 класу про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної та матеріальної шкоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і протягом тридцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк