печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2023 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судових засідань Орел А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та заявою про забезпечення позову, у якій просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на домоволодіння (загальна площа 104, 1 кв м, житлова площа 68, 9 кв м), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 20144253.

Вимоги позову полягають стягненні у солідарному порядку з відповідачів суми позики у розмірі 55 000, 00 доларів США, суми відсотків за користування позикою 10 450, 00 доларів США, тобто загальна сума ціни позову дорівнює 65 450, 00 доларів США, що становить еквівалент у національній валюті - 2 393 414, 87 грн.

Обґрунтовуючи доводи заяви про забезпечення позову, представник позивача вказала, що 23 жовтня 2017 року ОСОБА_3 за згоди своєї дружини ОСОБА_4 , отримано в борг від ОСОБА_1 55 000, 00 доларів США, за умови виплати з 25-го до 1-го числа щомісяця відсотків за користування коштами в розмірі 550, 00 доларів США з конвертацією у євро, згідно з курсом валют на день виплати та зобов`язався повернути позику за вимогою позивача (про дату повернення кредитор повідомляє за два місяця до дати повернення), про що склав власноручно розписку. Вказана позика була здійснена в інтересах сім`ї та зі згоди дружини. Після укладення договору позики відповідачами щомісячно, починаючи з листопада 2017 року і до грудня місяця (включно) 2021 року, позивачеві сплачувалися відсотки у розмірі обумовлених 550, 00 доларів США. Але із січня 2022 року і до моменту звернення (22 серпня 2023 року) до суду виплата відсотків не здійснювалася. У подальшому відповідачі припинили виконувати взяті на себе зобов`язання: як щодо щомісячної виплати відсотків, які і щодо повернення основної суми позики у розмірі 55 000, 00 доларів США, а саме у строк, що передбачений домовленістю та письмовою розпискою. З підстав зазначеного ОСОБА_1 з січня 2022 року неодноразово порушувала перед відповідачами питання щодо повернення суми боргу. Натомість ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , усвідомлюючи свій обов`язок щодо повернення суми боргу, вчинили правочин, яким належне майно - квартиру АДРЕСА_2 було передано в іпотеку (договір іпотеки, виданий 24 січня 2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д. В. і зареєстрований за № 103; номер запису про іпотеку у реєстрі: 46311973), як забезпечення позики в розмірі 3 300 000, 00 грн, що свідчить про вчинення дій направлених на приховування майна, на яке можливо звернути стягнення у разі задоволення позову ОСОБА_1 .

За змістом частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до положень статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На праві власності, згідно з інформацією витягу № 327291598 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 28 березня 2023 року, 20:00:10 год., відповідачеві ОСОБА_3 належить квартира АДРЕСА_2 , яка передана в іпотеку іпотекодержателю ОСОБА_6 на підставі договору від 24 січня 2022 року, зареєстрованого і посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д. В., укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання у розмірі 3 300 000, 00 грн.

Також ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу № 2512 від 29 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю. В., є власником 2/3 часток домоволодіння (загальна площа 104, 1 кв м, житлова площа 68, 9 кв м), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 20144253, оціночна вартість об`єкта оцінки якого становить 3 099 177, 54 грн.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 з січня 2022 року неодноразово порушувала перед відповідачами питання щодо повернення суми боргу. Натомість відповідачі, усвідомлюючи свій обов`язок щодо повернення суми боргу, вчинили правочин, яким належне майно - квартиру АДРЕСА_2 було передано в іпотеку (договір іпотеки, виданий 24 січня 2022 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирилюком Д. В. і зареєстрований за № 103; номер запису про іпотеку у реєстрі: 46311973), як забезпечення позики в розмірі 3 300 000, 00 грн, з метою приховування майна, як переконана позивач, на яке можливо звернути стягнення у разі задоволення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» суд зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Також, у рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у вищевказаному рішенні ЄСПЛ ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із вимогами позову, суд приходить до висновку про доцільність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне нерухоме майно відповідача - домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , але у межах права власності відповідача, тобто на 2/3 часток домоволодіння, до набрання рішення законної сили у даній справі, як достатній на даній стадії судового розгляду для забезпечення позову, враховуючи співмірність із заявленими позивачем вимогами.

Як передбачено положеннями частини сьомої статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною третьою статті 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157, 261, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Накласти арешт на 2/3 частки домоволодіння (загальна площа 104, 1 кв м, житлова площа 68, 9 кв м), розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 20144253, які належать ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 2512 від 29 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пелих Ю. В.

Стягувач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, її оскарження не зупиняє її виконання.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова