Номер провадження: 22-ц/813/4271/23
Справа № 11042023
Головуючий у першій інстанції Горяєв І. М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач Усатівська сільська рада Одеського району Одеської області, ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1

на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2022 року, постановлену Біляївським районним судом Одеської області у складі: судді Горяєва І.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні та в належному оформлені спадщини на земельні ділянки та встановлення факту родинних відносин, проживання однією сім`єю,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась з позовом до Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_2 , в якому просила:

1. визнати дії ОСОБА_2 щодо реєстрації та повторної реєстрації у 2018 році права власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та державної реєстрації земельної ділянки № НОМЕР_1 у державному земельному кадастрі перешкоджанням в належному оформленні спадщини ОСОБА_3 на ОСОБА_1 щодо земельної ділянки АДРЕСА_2 , відповідно до заповіту ОСОБА_3 посвідченого Августівською сільською радою 17 січня 1983 року;

2. Зобов`язати ОСОБА_2 АДРЕСА_1 усунути перешкоди для здійснення ОСОБА_1 дій щодо належного оформлення спадщини ОСОБА_3 шляхом допуска на земельну ділянку АДРЕСА_1 та встановлення меж земельної ділянки № НОМЕР_2 ;

3. Визнати дії Усатівської сільської ради щодо надання земельної ділянки АДРЕСА_1 площею 0,25 га у власність ОСОБА_2 перешкоджанням в належному оформленні спадщини ОСОБА_3 на ОСОБА_1 на земельну ділянку № НОМЕР_3 відповідно до заповіту ОСОБА_3 посвідченого Августівською сільською радою 17 січня 1983 року;

4. Зобов`язати Усатівську раду Одеської області усунути перешкоди для здійснення ОСОБА_1 дій щодо належного оформлення спадщини ОСОБА_3 шляхом допуска на земельну ділянку №58 та встановлення меж земельної ділянки № НОМЕР_2 ;

5. Стягнути з ОСОБА_2 моральні та матеріальні збитків у сумі 200 000 грн;

6. Стягнути з Усатівської сільради матеріальні та моральні збитків в сумі 1 000 000 грн;

7. Визнати ОСОБА_1 , донькою ОСОБА_3 ;

8. Визнати факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією родиною з 1961 року по 1987 роки;

9. Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки № НОМЕР_3 , НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , загальною площею 0,67 га або 0,31 га (за виключенням 0,36 га земель ОСОБА_4 );

10. Усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання ОСОБА_2 та Усатівської сільської ради знести самочинно встановлений паркан в межах цієї земельної ділянки;

11. Відновити становище, яке існувало до порушення шляхом зобов`язання ОСОБА_2 та Усатівської сільської ради знести самовільно встановленої огорожі в межах земельних ділянок АДРЕСА_4 ;

12. Відновити становище, яке існувало до порушення для чого відновити межі земельної ділянки №58,60 шляхом її визначення її місце знаходження між земельними ділянками АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 або іншим шляхом;

13. Визнати ОСОБА_2 та Усатівську сільську раду такими, що створили перешкоди для ОСОБА_1 в належному оформлені прав на спадкову земельну ділянку №25, у володінні та розпорядженні належною її земельною ділянкою № НОМЕР_3 .

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2022 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні та в належному оформлені спадщини на земельні ділянки та встановлення факту родинних відносин, проживання однією сім`єю.

В апеляційній скарзі та доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_1 вважає ухвалу незаконною, просить скасувати ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2022 року та поєднати справи № 496/5782/21 , №496/6271/21 в одне провадження і передати на розгляд іншому суду в іншому складі.

Доводами апеляційної скарги є те, що докази, обґрунтування, перелік, текст, формулювання позовних вимог є різними по справам № 496/5782/21 та № 496/6271/21, перша справа має двох позивачів, а друга одного, у другій справі заявлена вимога про встановлення юридичних фактів, яких по першій справі немає, а тому відмова у відкритті провадження по справі № 496/6272/21 з підстав відкритої справи № 496/5782/21 є протиправною. Тотожність позовних вимог не означає їх повну ідентичність. Позивачка вважає, що суд проявив надмірний формалізм, чим усунув її від правосуддя. Крім того вважає, що потрібно було не відмовляти у відкритті провадження, а залишити справу № 496/6271/21 без розгляду з підстав триваючого зараз розгляду справи № 496/5782/21 з тотожними вимогами та тими ж сторонами, а ще ліпше потрібно було поєднати ці справи в одне провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, від Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вказане відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглядаючи вказану ухвалу суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При відмові у відкритті провадження в справі суд першої інстанції виходив із того, що в провадженні цього суду перебуває цивільна справа № 496/5782/21 за позовами ОСОБА_5 , ОСОБА_1 до Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування земельною ділянкою, в належному оформленні спадщини на земельні ділянки та встановлення факту родинних відносин, проживання однією сім`єю, яка надійшла до суду 19.04.2022 після апеляційного розгляду для продовження розгляду.

Ухвалою суду Біляївського районного суду Одеської області від 02.05.2022 відкрито провадження по справі № 496/5782/21.

Тобто, судом було встановлено, що до суду повернувся аналогічний позов ОСОБА_1 до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав та який наразі перебуває на розгляду в судді Горяєва І.М.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відмовляючи у відкритті провадження по справі № 496/6271/21 за позовом ОСОБА_1 до Усатівської сільської ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_2 про визнання права власності, усунення перешкод у користуванні та в належному оформлені спадщини на земельні ділянки та встановлення факту родинних відносин, проживання однією сім`єю, суд виходив із приписів п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 186 ЦПК України.

Переглядаючи ухвалу за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що: «позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15, провадження № 12-15гс19).

Тобто, для відмови у відкритті провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України суд мав установити тотожність предмета й підстав позову, а також суб`єктного складу сторін у справі № 496/5782/21 та у справі № 496/6271/21, яка переглядається.

Довід апеляційної скарги про те, що докази, обґрунтування, перелік, текст, формулювання позовних вимог є різними по справам № 496/5782/21 та № 496/6271/21, перша справа має двох позивачів, а друга одного, у другій справі заявлена вимога про встановлення юридичних фактів, якої по першій справі немає, не ґрунтується на аналізі позовних вимог ОСОБА_1 по обох справах.

В порядку підготовки справи до апеляційного розгляду було витребувано виділені матеріали по справі № 496/5782/21, зокрема, копії позовних заяв, у тому разі і уточнений позов ОСОБА_1 , який містить 40 позовних вимог, включаючи повний перелік позовних вимог по теперішній справі № 496/6271/21.

Детальний аналіз позову ОСОБА_1 , його підстав та предмету у справі № 496/5782/21 свідчить про його повне співпадіння з підставами та предметом позову у справі № 496/6272/21 (з урахуванням знятої позивачкою з розгляду у теперішній справи вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки АДРЕСА_6 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_3 , загальною площею 0,67 га або 0,31 за (за виключенням 0,36 га земель ОСОБА_4 ).

Наявність у теперішній справі одного позивача, а у справі двох, включаючи ОСОБА_1 , не змінює наведеної тотожності позовів.

Посилання заявниці на те, що тотожність позовних вимог не означає їх повну ідентичність, не ґрунтується на вимогах закону та є власним трактуванням ОСОБА_1 вимог процесуального закону, який не містить визначення жодного з наведених понять.

Натомість, виходячи з передбаченої ч. 4 с. 263 ЦПК України обов`язковості врахування судом висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду, колегія суддів застосовує саме практику Великої Палати Верховного Суду у справах щодо визнання змісту тотожності позовів.

Довід апеляційної скарги про те, що у справі № 496/6271/21 заявлені вимоги про встановлення юридичних фактів, яких по першій справі № 496/5782/21 немає, не відповідає змісту позовних заяв ОСОБА_1 , які обидві містять вимоги про: визнання ОСОБА_1 донькою ОСОБА_3 та про визнання факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією родиною з 1961 року по 1987 роки. Такі вимоги за своєю суттю є вимогами про встановлення юридичних фактів у позовному провадженні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що потрібно було не відмовляти у відкритті провадження, а залишити справу № 496/6271/21 без розгляду з підстав триваючого зараз розгляду справи № 496/5782/21 з тотожними вимогами та тими ж сторонами, свідчить на користь висновків суду про тотожність позовів.

Наслідком наведеного в залежності від стадії є правильне застосування судом передбачених п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України наслідків у вигляді відмови у відкритті провадження у справі.

Натомість вимоги скарги про поєднання справ в одне провадження справ № 496/6271/21 та № 496/5782/21 за умови тотожності позовів не ґрунтуються на нормах цивільного процесуального закону.

Як не ґрунтуються на вимогах процесуального закону і вимога про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю під час вирішення питання про законність судового рішення про відмову у відкритті провадження за п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Питання про відвід судді врегульоване главою 3 Розділу Першого ЦПК України та не вирішується під час апеляційного перегляду ухвали суду про відмову у відкритті провадження у справі.

Вимога про поєднання обох справ в одне провадження не вирішується апеляційним судом в силу своїх повноважень, оскільки предметом апеляційного перегляду є ухвала про відмову у відкритті провадження у справі.

Як не вирішується апеляційним судом і вимога про залишення справи № 496/6271/21 без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Застосування такого наслідку як залишення позову без розгляду з огляду на знаходження у провадженні цього чи іншого суду справи із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав можливо лише у разі знаходження в провадженні суду саме справи, у той час коли по теперішній справі лише вирішується питання про відкриття провадження у справі.

Інших доводів апеляційна скарга та доповнення до апеляційної скарги не містять.

Доводи апеляційної скарги та доповнень до апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін є ухвалення судом рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу та доповнення до неї залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу та доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 28 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 11 квітня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко

.