РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

18.04.2023 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

Головуючої судді Мартьянової С.М.

секретар судового засідання Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 06.08.2016 року у розмірі 116416,43 грн., та судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги покликається на те, що відповідач звернувся в АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 06.08.2016, відповідно до якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua,складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з "Умов та правил надання банківських послуг" та Витягу з "Тарифів Банку".

АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (ПАТ КБ «Приватбанк») на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (АТ КБ «Приватбанк».

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 26.01.2021 має заборгованість 116416,43 грн., яка складається з наступного: 88250,49 грн. - заборгованість за кредитом, 28165,94 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, а тому позивач просить позов задовольнити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.02.2021 року головуючим суддею визначено ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 16.03.2021 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження та розпочато здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У зв`язку з увільненням судді ОСОБА_2 від виконання обов`язків з 09.03.2022 року у зв`язку з укладенням контракту про проходження служби у військовому резерві ЗСУ (наказ №44/к від 04.03.2022 року) на виконання рішення зборів суддів №1 від 16.01.2023 року, подання помічника судді Максимович М.М. № 4/23 від 25.01.2023 року, з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду справи та на підставі розпорядження керівника апарату №117/Р від 26.01.2023 року, згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями 26.01.2023 року матеріали цивільної справи №465/1087/21 передані в провадження судді Мартьяновій С.М.

Ухвалою суду від 06.02.2023 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 стягнення заборгованості.

Розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження.

Призначено судове засідання з повідомленням учасників справи.

20.03.2023 року до суду від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої він просив суд зменшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором б/н від 06.08.2016 року в розмірі 115680,51 грн, з яких: 87514,57 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч. 87514,57 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 28165,94 грн. - заборгованість з пені.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 ЦПК України: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У судове засідання сторони не з`явилися, від представника позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, клопотань від відповідача про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило, відзиву на позовну заяву не подав.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Згідно з ч. 2ст.247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.08.2016 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту, згідно якого банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується анкетою-заявою ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку.

З виписки АТ КБ «Приватбанк» по рахунках ОСОБА_1 вбачається, що він користувався кредитними коштами, знімав їх у банкоматах, розраховувався за товари та послуги. Крім того, відповідач частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці.

З заявки на актуалізацію даних по преміальній карті від 31.01.2018 вбачається що сума кредитного ліміту складає 100000 грн.

В матеріалах справи міститься копія паспорту споживчого кредиту, який містить підпис споживача ОСОБА_1 .

Згідно з довідки наданої АТ КБ «Приватбанк», між АТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір № б/н від 06.08.2016 за яким були надані кредитні картки.

Також, згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 26.10.2016 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 10000,00 грн., 05.04.2017 року кредитний ліміт збільшено до 20000,00 грн., 31.01.2018 року кредитний ліміт збільшено до 100000,00 грн., 06.11.2019 року зменшено до 0,00 грн.

Однак відповідач зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконував у зв`язку із чим виникла заборгованість яка, згідно із розрахунком заборгованості, станом на 26.01.2021 має заборгованість 116416,43 грн., яка складається з наступного: 88250,49 грн. - заборгованість за кредитом, 28165,94 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом.

Проте, позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначив, що заборгованість становить 115680,51 грн, з яких: 87514,57 грн. - заборгованість за тілом кредита, в т.ч. 87514,57 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 28165,94 грн. - заборгованість з пені.

При вирішенні даного спору суд виходить з того, що між сторонами спору виникли кредитні правовідносини, що врегульовані ЦК України.

Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України,передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2статті 207 ЦК України,правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України,договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України)

Згідно з частиною 1статті 633ЦК України,публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України,договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»).

Згідно з приписом статті 526 ЦК України,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів частини 1статті 598 ЦК України,зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Нормою статті 599 ЦК України,передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1статті 1049ЦК України).

За змістом частини 1 та 2статті 1054ЦК України,за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1статті 1056-1ЦК України,процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що відповідач ОСОБА_1 договір б/н від 06.08.2016 року підписав анкету-заяву, надану йому позивачем, а також паспорт споживчого кредиту тим самим погодившись в цілому з Умовами та Правилами надання банківських послуг та приєднавшись до них, у зв`язку з чим між ним та АТ КБ «Приватбанк» виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків.

Проте, суд не може погодитися з вимогами щодо стягнення з відповідача заборгованості з пені у розмірі 28165,94 грн., оскільки в паспорті споживчого кредиту, з яким було ознайомлено відповідача, в розділі 6 вказані наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит щодо пені - немає.

Матеріали справи про ознайомлення в подальшому відповідача щодо наслідків прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а саме щодо стягнення розміру пені не містять.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін щодо наслідків прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а саме нарахування пені, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з ч. 6ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів,а не припущень,що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді стягнення пені за несвоєчасне погашення кредиту, оскільки відсутній обов`язок відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 06.08.2016 року.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено уст. 8 Конституції України.

Відповідно до ч. 4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч. 1ст.1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У ч. ч. 1, 3ст.509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою-споживачем банківських послуг (ч.1ст.11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів»(далі - Закон №1023-XII).

Згідно з п. 22 ч. 1 ст.1 Закону №1023-XII споживач-фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року, яка прийнята у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст.11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором від 06.08.2016 року, а саме стягнення заборгованості з пені у розмірі 28165,94 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Одночасно суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 06.08.2016 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що кредитор - АТ КБ «Приватбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, з урахуванням того, що до звернення до суду з цим позовом, позивач з такою вимогою до відповідача не звертався.

Таким чином, оскільки відповідачем на підставі анкети-заяви від 06.08.2016 року, яку останній підписав, були отримані у позивача кошти в кредит, про що відповідач належним чином був особисто обізнаний, суд вважає достатніми наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості у розмірі 87514,57 грн. за тілом кредиту, в т.ч. за простроченим тілом кредиту.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1717,30 грн. (87514,57*2270,00/115680,51).

Враховуючи наведене та на підставі ст.ст.12,81,141,258,259,263-265,352,354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.08.2016 року заборгованість за тілом кредиту (в т.ч. за простроченим тілом кредиту) у розмірі 87514 (вісімдесят сім тисяч п`ятсот чотирнадцять) гривень 57 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму сплаченого судового збору в розмірі 1717 (одна тисяча сімсот сімнадцять) гривень 30 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.

Сторони у справі:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Франківським РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області 26.06.2002 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Мартьянова С.М.