ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3037/23 Справа № 212/5482/22 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

за участю секретаря Шумило І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/5482/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха балка» про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Суха балка»,

на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року,

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха балка» (далі за текстом ПрАТ «Суха балка») про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_1 зазначав, що з 15 червня 1987 року по 01 листопада 2019 року він працював гірничим майстром, заступником начальника дільниці та начальником дільниці №10 з повним робочим днем в підземних умовах на шахті «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка». 01 листопада 2019 року звільнився з підприємства за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.

18 лютого 2020 року рішенням лікувальної-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини позивачу було встановлено професійне захворювання за діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (пиловий бронхіт першої - другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії), група ОСОБА_2 недостатність другого ступеня.

В 2020 році за висновком МСЕК позивачу первинно встановлено 30% втрати працездатності, висновком МСЕК від 11 жовтня 2022 року 60% втрати професійної працездатності та ІІІ група інвалідності безстроково.

Вказує, що у зв`язку із отриманим профзахворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, його турбує сильна задишка навіть після незначного фізичного навантаження, частий кашель з виділення мокротиння впродовж дня, напади задухи, важкість, свистячі хрипи в грудях, скутість в грудній клітині, біль за грудиною в області серця, слабкість, наслідком чого є потреба додаткових зусиль для організації життя, порушення нормальних життєвих зв`язків.

Крім того, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач вимушений постійно проходити курси лікування. Зазначив, що внаслідок професійного захворювання та втрати працездатності з вини відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях.

У зв`язку з викладеним просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 320 000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Суха балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 180 000 гривень без врахування податку з доходу фізичних осіб. Стягнути з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави судовий збір в розмірі 1 800 гривень. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення Жовтневого районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року змінити та стягнути з відповідача на його користь 320 000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було враховано, що йому встановлено професійне захворювання, яке є досить тяжким. Також судом не враховано, що його вини як працівника не має у тому, що він захворів на професійні захворювання.

Також зазначає, що судом першої інстанції, при визначенні розміру відшкодування спричиненої йому моральної шкоди, не було враховано, що він пропрацював більше 32 років, за висновками лікарів йому протипоказана робота в умовах виробничого пилу та важка фізична праця, у зв`язку з чим він обмежений у роботі.

Також зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилось і те, що йому встановлено групу інвалідності безстроково, що свідчить про те, що стан його здоров`я вже ніколи не покращиться, а може лише погіршитись.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха балка», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження здоров`я та його наслідки. Оскільки ПрАт «Суха балка» не вчиняло будь-яких протиправних дій, які б знаходилися у причинному зв`язку з ушкодженням здоров`я та заподіянню моральних страждань ОСОБА_1 , суд першої інстанції помилково зробив висновок про обов`язок підприємства відшкодувати моральну шкоду позивачу. Визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості, справедливості та критеріям ст. 23 ЦК України.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду не з`явилися, повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга відповідача ПрАТ «Суха балка» підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 15 червня 1987року по 01 листопада 2019 року працював на ПрАТ «Суха Балка» на різних посадах, а саме: з 15 червня 1987 року по 19 жовтня 1998 рік гірничий майстер на шахті «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; з 19 жовтня 1998 року по 03 червня 1999 рік заступник начальника дільниці шахти «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка»; з 03 червня 1999 року по 01 листопада 2019 рік начальник дільниці ПрАТ «Євраз Суха Балка». (а.с. 8-10)

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09 квітня 2020 року, складеного на підприємстві ПрАТ «Суха Балка» встановлено наявність у ОСОБА_3 професійного захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої - другої стадії (пиловий бронхіт першої - другої стадії, емфізема легень першої - другої стадії), група В. Легенева недостатність другого ступеня. (а.с. 11-14)

Зазначений діагноз підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого ДУ «УКР НДІ ПРОММЕД» №2446 від 05 вересня 2022 р.(а.с.19-20)

Крім того Комісією було зроблено висновок про наявність шкідливих умов праці (п. 13 зазначеного вище акту), а саме на підставі інформаційної довідки про умови праці ОСОБА_1 від 07 жовтня 2019 року №859/4.6-11, підготовленої Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області та згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженим Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 р. № 248, умови праці начальника дільниці №10 шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка» - Левчука Володимира Миколайовича, відносяться:

-за вмістом аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»;

-за показниками мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі»;

-за показниками рівня шуму - до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі».

Отже, встановлено, що загальна оцінка умов праці працівника відноситься до 3 класу 2 ступеня «Шкідливі».

Згідно п. 18 зазначеного акту причиною виникнення у позивача професійного захворювання є: концентрація пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищує граничнодопустиму в 2,4 рази і складала 4.8 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 згідно вимог «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 14.07.2020 р. №1596

Відповідно до довідки Медико-соціальної експертної комісії №2 Серії 12 ААА № 122272 від 11 жовтня 2022 року, позивачу було встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 60% - ХОЗЛ, з 26 вересня 2022 року - безстроково. Відповідно до рекомендацій МСЕК позивачу необхідне медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, показане санаторно-курортне лікування.(а.с.15)

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії №2 від 11 жовтня 2022 року серії 12 ААВ №130545 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з 26 вересня 2022 року безстроково, у зв`язку з професійним захворюванням, протипоказана важка праця в умовах виробничого пилу. Рекомендоване спостереження сімейного лікаря.(а.с.15)

У зв`язку з професійним захворюванням ОСОБА_1 неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що підтверджується виписними епікризами та виписками з медичної картки. (а.с. 17-18)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами статей 153, 237-1 КЗпП України та виходив з обов`язку відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду, завдану у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Визначаючи розмір моральної шкоди в грошовому еквіваленті в розмірі 180 000 гривень, суд першої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали у здоров`ї позивача, незворотності змін його здоров`я, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, які викликані втратою працездатності у 60%, ІІІ групу інвалідності, необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, неможливість відновлення попереднього стану, а також період праці на підприємстві відповідача 32 роки 5 місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З акту розслідування професійного захворювання від 09 квітня 2020 року (а.с. 11-14) вбачається, що причиною професійного захворювання позивача є тривалий стаж роботи в важких та шкідливих умовах праці в параметрах, що перевищували гранично допустимі.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло, з вини ПрАТ «Суха балка», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював наслідки продовжуючи працювати тривалий час, не знімають з відповідача обов`язку відповідати за шкоду, завдану позивачу у зв`язку з перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу у період його роботи на ПрАТ «Суха балка».

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача про обов`язок працівника дбати про своє здоров`я, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Спростовуються й доводи відповідача ПрАТ «Суха балка» щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курси лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Лікарями виявлений відсутній стабілізаційний процес у його здоров`ї, що підтверджується чисельними виписними епікризами, що містяться в матеріалах справи, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України в п. 13 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду і він має право на її відшкодування.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено порушення ПрАТ «Суха балка» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, а тому саме на роботодавця покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди.

Суд першої інстанції при постановленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачу заподіяна моральна шкода під час його роботи на підприємстві відповідача, у шкідливих умовах, що стало причиною його професійного захворювання, яке потягло за собою втрату працездатності та необхідності подальшого тривалого лікування у медичних закладах.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду погоджується з доводами апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 щодо необґрунтованого розміру моральної шкоди, визначеного судом першої інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача та вважає, що він визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Так, встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив професійну працездатність у розмірі 30%, яку в подальшому збільшено до 60 % та встановлено ІІІ групу інвалідності. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, незважаючи на постійні курси лікування покращення в стані здоров`я не спостерігається.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів апеляційного суду, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін життєвих стосунках позивача, внаслідок отриманого професійного захворювання, тривалості праці позивача в шкідливих умовах, що перевищували нормативи на ПрАТ «Суха балка», що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності та встановлення ІІІ групи інвалідності безстроково, вважає за необхідне змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру відшкодування моральної шкоди і збільшити її з 180 000 гривень до 240 000 гривень.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції і в частині визначення розміру судового збору, стягнутого з ПрАТ «Суха балка» на користь держави та збільшує цей розмірі з 1800 гривень до 2 400 гривень, тобто до одного відсотка від стягнутого розміру моральної шкоди.

Крім того, з відповідача ПрАТ «Суха балка» на користь держави, підлягає стягненню судовий збір в сумі 1199, 94 гривень за подання позивачем апеляційної скарги пропорційно задоволеним вимогам ((1400 х 150%) х 57,14%).

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Суха балка» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 22 грудня 2022 року в частині визначення розміру моральної шкоди, стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Суха балка» на користь ОСОБА_1 , змінити, збільшивши цей розмір зі 180 000 гривень до 240 000 гривень.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року в частині визначення розміру судових витрат, стягнутих з Приватного акціонерного товариства «Суха балка» на користь держави, змінити, збільшивши цей розмір з 1 800 гривень до 2 400 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха балка» за подання апеляційної скарги позивачем на користь держави судовий збір в сумі 1 199,94 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 05 квітня 2023 року.

Головуючий О.І. Корчиста