Справа № 740/1460/22
Провадження № 2-др/740/14/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2023 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої - судді Ковальової Т.Г.,
за участі секретаря судового засідання Дьоміної Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ніжині Чернігівської області заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Васюка Дмитра Геннадійовича про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «СЕТАМ», відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Ніжинського районного нотаріального округу Зеленський Валерій Вадимович, ПАТ «Державний ощадний банк України»,
про визнання недійсними електронних торгів,
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до державного підприємства «СЕТАМ», відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) та ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів задоволено.

28 червня 2023 року від представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Васюка Д.Г. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення 18 500 грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, про що адвокатом Васюком Д.Г. було заявлено у судовому засіданні 23.06.2023 у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України про подання доказів щодо розміру судових витрат, понесених позивачкою, протягом 5 днів після ухвалення рішення. До заяви долучено договір про надання правової допомоги адвокатом від 04.08.2021, розрахунок суми гонорару, товарний чек на суму 18 500 грн.

Згідно заяви від 04.07.2023 судовий розгляд цього питання просить провести за їх відсутності.

03 липня 2023 року від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Глазун Т.О. надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій вона зазначає, що сума судових витрат у розмірі 18 500 грн, зважаючи на категорію складності справи, не є співмірною та не відповідає принципу справедливості. Враховуючи, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем майна на електронних торгах і при цьому зазнала значних витрат на придбання будинку, оскільки рішенням суду електронні торги визнано недійсними, тому просить суд відмовити у задоволенні заяви. Розгляд заяви просить провести без їх участі.

Начальник відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) надіслав заяву, у якій просить розгляд справи провести за їх відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення у тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.

Згідно ч.4 ст.270 ЦПК України при розгляді питання щодо ухвалення додаткового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи у судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності зібрані у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно ч.3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч.4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За правилами ст.141 ЦПК України витрати на правничу допомогу покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у позові, - на позивача.

Відповідно до п.1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Судом встановлено, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

При розгляді вказаної справи представництво позивачки здійснював адвокат Васюк Д.Г. на підставі ордеру серії СВ № 1030635, що відповідає вимогам ч.4 ст.62 ЦПК України, відповідно до якого повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (а.с.28).

04 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Васюком Д.Г. укладено договір №46/21 «Про надання правової допомоги».

До заяви про винесення додаткового рішення надано розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу з найменуванням наданих послуг: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин 500 грн, складання позовної заяви 7000 грн, заперечення на відзив 6000 грн, складання інших процесуальних документів (заяви, клопотання) 2000 грн, участь у судових засіданнях (2ч1500) 3000 грн, загальна вартість наданих послуг складає 18500 грн. Оплата за вказані послуги була здійснена, що підтверджується товарним чеком від 27 червня 2023 року.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» v. Ukraine» («Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України) від 23 січня 2014 року в § 268 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19).

Правові висновки щодо можливості зменшення витрат на правову допомогу лише у разі наявності клопотання сторони про їх зменшення внаслідок неспівмірності містяться у постанові Верховного Суду від 18.12.2018 року (справа № 910/4881/18).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з висновком, сформованим Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) від 28.11.2002, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, у якій сформував правову позицію, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує під час вирішення такого питання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.49 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Наталія Михайленко проти України», від 30 травня 2013 року, заява 49069/11).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені представником відповідача вимоги про відшкодування 18 500 грн витрат на професійну правничу допомогу є співрозмірними зі складністю справи та виконаними адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом, витраченим адвокатом та з обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт). Критерії реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), а також критерії розумності їхнього розміру суд вважає у даному випадку дотриманими стороною позивача.

Виходячи із наведеного, оскільки судом встановлено, що позивачкою було укладено з адвокатом договір про надання правничої допомоги, в якому сторони обумовили види послуг правової допомоги, склали розрахунок про надання правничої допомоги, в якому зазначено перелік наданих послуг, їх опис, витрачений час, адвокатом виставлено рахунок за надання правничої допомоги у розмірі 18500 грн., який позивачкою було сплачено у повному обсязі, про що надано товарний чек, і відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України до закінчення судових дебатів представник позивачки повідомив суд про те, що надасть копії витрат на правничу допомогу в порядку та строки, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, і в подальшому протягом п`яти днів після прийняття рішення надав докази на підтвердження розміру судових витрат, суд дійшов висновку про доведеність і задоволення заяви про винесення додаткового рішення, стягнувши судові витрати на правничу допомогу, понесені позивачкою у солідарному порядку з відповідачів на її користь.

Керуючись ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути солідарно з державного підприємства «СЕТАМ», , адреса: 01001 м.Київ, вул..Стрілецька, 4-6, відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), , адреса: 16600 Чернігівська область, м.Ніжин, вул.Богуна, 8, ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , 18 500 (вісімнадцять тисяч п`ятсот ) грнвитрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі 740/1460/22 за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «СЕТАМ», відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Ніжинського районного нотаріального округу Зеленський Валерій Вадимович, ПАТ «Державний ощадний банк України», про визнання недійсними електронних торгів.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова