Справа №515/1374/22
Провадження №2/515/120/23
Татарбунарський районний суд Одеської області
04 квітня 2023 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Тимошенка С.В.
за участю: секретаря судового засідання Коренчук О.Е.
представника позивача - адвоката Давиденка К.В.
представника третьої особи Скалозуба В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Татарбунари Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Дивізійська сільська рада Білгород-Дні- стровського району Одеської області,
про позбавлення батьківських прав,
В С Т А Н О В И В:
11 листопада 2022 року ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Давиденка К.В. звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно їх малолітньої дочки ОСОБА_4 , посилаючись на наступні обставини.
Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги під- тримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу розглянути у її відсутність (а.с. 41)
Представник позивача також у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути без його участі (а.с.47)
Відповідач у судове засідання 07.03.2023 р. не з`явився, хоча за його клопотанням судо- вий розгляд було відкладено на зазначену дату у судовому засіданні 17 лютого поточного ро ку. Повторно відповідач не з`явився у судове засідання, хоча про дату, час та місце розгля- ду справи сповіщався належним чином - шляхом SMS-повідомлення на 04.04.2023 р. на 10 год., що підтверджується довідкою про доставку (а.с.49), але він до суду не з`явився, у від- повідності до ст.178 ЦПК України, відзиву до суду та учасникам справи не надіслав.
Третя особа - Дивізійська сільська рада у судове засідання свого представника не напра- вила. Натомість сільським головою до суду було надіслано дві заяви: від 30.11.2022 р. (а.с. 23), в якій згадана особа зазначала, що сільська рада позов "визнає та не заперечує", а також містилося прохання розглянути справу без представника сільської ради; та від 06.02.2023 р. (а.с.36), в якій містилося прохання проводити судові засідання за відсутності представника сільської ради, без визначення позиції сільської ради щодо позовних вимог, хоча до цієї зая- ви додавався висновок виконавчого комітету про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 ба тьківських прав.
Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, враховуючи наявні- сть достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішен- ня, у відповідності до ст.ст.280-282 ЦПК України.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомо- гою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК Ук- раїни, не здійснюється.
Заслухавши пояснення та доводи відповідача, надані ним у судовому засіданні 17 лютого поточного року, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про настуцпне.
Як видно з копії паспорту НОМЕР_1 (а.с.5), позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Одеса.
Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.7) підтверджується, що бать- ками малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Згідно характеристики Дивізійської сільської ради за № 1043 від 02.11.2022 р. (а.с.10), ОСОБА_6 проживає разом з дітьми - ОСОБА_7 , 2007 р. народження, ОСОБА_8 , 2009 р. народження, та ОСОБА_4 , 2019 р. народження, за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання на території сільської ради ОСОБА_1 зарекомендувала себе з позитивної сторони, трудолюбива, ко мунікабельна, спокійна, неконфліктна, користується авторитетом серед односельців.
Як слідує з характеристики КЗ «Дивізійський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Веснянка» Дивізійської сільської ради (а.с.11), малолітню ОСОБА_9 виховує мати - ОСОБА_10 , батько ОСОБА_2 з родиною не проживає, не появляв інтересу до успіхів дити- ни. Дівчинка має все необхідне для життя та відвідування садочку, мати приділяє їй належну увагу.
З характеристики Дивізійської сільської ради (а.с.12) вбачається, що ОСОБА_2 прожи- ває по АДРЕСА_2 . Від шлюбу з ОСОБА_11 мають спільну дитину - ОСОБА_4 , 2019 р. народження, стосунки не підтриму- ють, разом не проживають, ОСОБА_2 з дітьми не спілкується, неконфліктний, має спокій- ний характер.
Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 29.10.2020 р. (копія на а.с.13) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, рішення набрало чинності.

Як визначено у ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є пе- ршоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова від- повідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духов- ний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкуваня не перешкоджатиме нор-

мальному вихованню дитини (ч.2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ч.ч.2, 4 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч ін тересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для по кладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом ба- тьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню ди тини.

Аналіз зазначеної норми даї підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обо- в`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як передбачено ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлен- ня батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої прожи- ває дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокре- ма: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що не- гативно впливає на її фізичний розвиток як складову іиховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надабють дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних но- рм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отриман- ня нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ста- влення до виховання дитини (дітей) і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 р. Європейським судом з прав людини на- голошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інте- ресів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами бать- ків (п.54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має грунтуватися на особисто- сті відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (п.58).

У своїх позовних вимогах позивач посилалася на те, що відповідач не піклувався про фі- зичний і духовний розвиток дитини, участі у вихованні дочки не приймав, не цікавився її розвитком та взагалі не приділяв їй жодної уваги, має заборгованість зі сплати аліментів.

Разом з тим, існування вказаних обставин позивачем належними та допустимими доказа- ми не доведено. Подані позивачем докази, досліджені судом, не свідчать про небажання ба- тька піклуватися про свою дочку, також як і не свідчать про свідоме злісне нехтування оста- ннім своїми батьківськими обов`язками.

У судовому засіданні 17.02.2023 р. відповідач не погодився з позовом, зазначивши про те, що аліменти дитині він платив щомісячно, але з початком війни почались проблеми з робо- тою, була певна затримка, він просив позивача трішки почекати і потім виплатив всю забор- гованість в розмірі 33000 грн. Участь у житті дитини він приймав, забирав її з дитсадка, при- ймав участь у батьківських зборах, які проходили у садочку. Він дуже любить свою дочку, а вона любить його.

Крім того, відповідно до висновку органу опіки та піклування Дивізійської сільської ради від 27.01.2023 р. (а.с.38-39), даний орган вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним батьківськими обов`яз- ками судом не встановлено, суд вважає передчасним застосування такого крайнього заходу на батька, як позбавлення його батьківських прав.

Матеріали справи не містять доказів свідомого ухилення відповідача від виконання бать- ківських обов`язків.

За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передба- чених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківсь- ких обов`язків, які можуть бути підставою для позбавлення останнього батьківських прав, по

кладено на позивача.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховго Суду, що пе- редбачено ч.4 ст.263 ЦПК України.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.15 своєї постанови № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які неза- конно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунту- ються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують ба- тьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після по- вного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до ді- тей.

У постанові Верховного Суду від 30.05.2018 р. у справі № 553/2563/15-ц зроблено висно- вок по застосуванню п.2 ч.1 ст.164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкамиа».

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 р. у справі № 755/3644/19, від 23.06.2021 р. у справі № 953/17837/19.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд враховує, що ві- дповідач бажає приймати участь у вихованні та спілкуванні з дочкою, а тому на цей час від- сутні підстави для позбавлення його батьківських прав.

Враховуючи вищевикладене, суд приймає до уваги доводи відповідача, позиції сторін, ви- кладені у письмових документах, та вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є дос- татніми для того, щоб зробити обгрунтований висновок про ухилення ОСОБА_2 від вихо- вання дитини та не свідчать про свідоме та умисне нехтування відповідачем своїми батьків- ськими обов`язками.

Проте, слід попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання ди- тини, поклавши на орган опіки та піклування Дивізійської сільської ради контроль за вико- нанням ним батьківських обов`язків, як це передбачено п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 із змінами «Про практику застосування судами законода вства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.76-81, 130, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Дивізійська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської об- ласті, про позбавлення батьківських прав.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність належного виконання обов`яз- ків по вихованню і утриманню малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Покласти на орган опіки і піклування Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровсько- го району Одеської облоасті контроль за виконанням батьківських обовязків ОСОБА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня йо- го проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою ві- дповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі ст- рок на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухва- ли про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодек- сом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішен- ня залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Тимошенко