"14" квітня 2023 р. Справа № 363/1248/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Несин Н.С.,

представника скаржника Богдан О.О.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариства обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Товариство з обмеженою відповідальністю «Крок-К» про визнання неправомірною бездіяльністю, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Адвокат Богдан О.О. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Вишгородського районного суду Київської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування скарги вказала, що 12.03.2016 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Хмелевою М.В. було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-34/2011 від 21.11.2012 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 225 716,68 грн. З метою збереження майна боржника, державним виконавцем Хмелевою М.В., згідно постанови № 5043044 від 07.07.2016 року було накладено арешт на нерухоме майно боржника. У результаті проведених виконавчих дій державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану № 50435044 від 30.12.2016 року, із зазначенням строку для повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме 30.12.2019 року. Відповідно до автоматизованої системи виконавчих проваджень, станом на 25.01.2023 року виконавчий лист № 2-34/2011 від 21.11.2012 року, виданий Вишгородським районним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 225 719,68 грн., на виконанні не перебуває. Крім того, право на вимоги боргу, у зв`язку із виникненням якого було накладено арешт на майно позивача, перейшло від АТ «Універсал Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11.10.2022 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення викованчого документу до виконання відмовлено.

Вважає, що відсутні підстави для збереження арештів на майні ОСОБА_1 , оскільки виконавче провадження знищене, а вказані арешти перешкоджають йому вільно користуватися його власністю, у зв`язку з чим, просить визнати бездіяльність Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 50435044 та зобов`язати Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з майна ОСОБА_1 у ВП № 50435044, накладеного постановою від 07.07.2016 року.

У судовому засіданні представник скаржника, адвокат Богдан О.О. підтримала вимоги скарги та просить скаргу задовольнити з підстав що ній зазначенні.

Представники виконавчої служби, стягувача та іншого боржника у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду скарги.

Неявка заінтересованих осіб, відповідно до положень частини 2 статті 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Виконавча служба скористувалась своїм правом та надала до суду письмове заперечення на скаргу, в якій просить суд відмовити в задоволенні скарги в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Постановою старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Хмелевою М.В. від 12.03.2016 відкрито виконавче провадження № 50435044 з виконання виконавчого листа № 2-34/2011 від 21.11.2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 225 716,68 грн.

Постановою старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області Хмелевою М.В. від 07.07.2016 року накладено арешт на майно, що належать боржнику ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення 248 491,64грн. та оголошено заборону на відчуження будь-якого майна боржника в межах суми боргу, з врахуванням стягнення виконавчого збору у розмірі 22 571,96грн. та витрат на проведення виконавчих дій, загальної суми 248 491,68грн.

30.12.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області постановою повернено виконавчий документ стягувачеві відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до письмових заперечень Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 23.03.2023 року вбачається, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-34/2011 від 21.11.2012 року, виданого Вишгородським районним судом Київської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 225 716,68 грн. Матеріали виконавчого провадження знищено відповідно до п. 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017.

Під час розгляду справи, стороною скаржника вказані обставини не заперечувались.

Отже, одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язки та права державного виконавця визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Так, державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із положеннями статті 11 цього Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виходячи зі змісту статті 25 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника тільки в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 425/1341/17, від 10.04.2019 року у справі № 522/15772/16- ц.

На даний час порядок зняття арешту з майна чи коштів боржника врегульовано статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частин 3, 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності». У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, з наведеної норми слідує, що зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Зазначений правовий висновок Верховного суду визначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 813/1341/15. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного суду від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника (ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 при скасуванні судом заходів забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням, надходженні на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника, необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника за завершеним виконавчим провадженням, виконавець не пізніше наступного робочого дня виносить постанову про зняття арешту з майна боржника без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження. Копія постанови виконавця про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного робочого дня з дня винесення надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту. Постанова про зняття арешту з майна приєднується до матеріалів виконавчого провадження. У разі якщо завершене виконавче провадження знищено у зв`язку із закінченням строку його зберігання, виконавець вживає заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження за допомогою відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження та інших документів, інформації, одержаних ним, у тому числі від сторін виконавчого провадження.

Отже як встановлено у судовому засіданні представник ОСОБА_1 , адвокат Богдан О.О. не заперечує, що рішення Вишгородського районного суду Київської області, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості у розмірі 225 716,68 грн. не виконано, а виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не сплачено.

Відтак, заявником не доведено обов`язку державного виконавця щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа стягувачу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання бездіяльності Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 при поверненні виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні № 50435044 відсутні.

Що стосується вимог скарги щодо зобов`язання Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вчинити дії щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Аналіз даної норми дає підстави стверджувати, що суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення, зокрема вчинити дії щодо скасування (зняття арешту) лише за умови встановлення обґрунтованості скарги і визнання бездіяльності неправомірною.

За таких обставин, суд підстав для задоволення скарги не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 260, 450, 451 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вишгородський районний відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районні Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Товариства обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Товариство з обмеженою відповідальністю «Крок-К» про визнання неправомірною бездіяльністю, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 17.04.2023 року.

Суддя О.Д. Рудюк