Єдиний унікальний номер судової справи 462/3120/22
Номер провадження 2/462/368/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,

встановив:

Позовні вимоги.

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» - Балагурак В. В., 01.07.2022 року (вх. № 10715) звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 14 778 грн. 22 коп. за кредитним договором № б/н від 02.11.2012 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_2 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який у подальшому був збільшений до 27 000 грн. 00 коп. Своїм підписом у заяві ОСОБА_2 підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, однак відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складає 14 778 грн. 22 коп. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.10.2020 року. 12.02.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» була направлена претензія кредитора до Другої Львівської державної нотаріальної контори, та 23.02.2021 року отримана відповідь про те, що для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 ніхто не звертався, коло спадкоємців та склад спадкового майна не визначено, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». 01.07.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» була направлена претензія кредитора до спадкоємців, проте заборгованість сплачена не була.

Рух справи в суді.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.07.2022 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 78).

22.07.2022 року (вх. № 12130) від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, у якій позивач виконав умови ухвали суду (а.с. 80).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.07.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Також, у задоволенні клопотання представника позивача про огляд вебсайту відмовлено. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Постановлено Витребувати у Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (79022, м. Львів, вул. Виговського, 34) інформацію у формі довідки з даними про склад сім?ї та реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Витребувати у Другої Львівської державної нотаріальної контори (79013, м. Львів, вул. С. Бандери, 3) належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 83-85).

05.08.2022 року (вх. № 13044) на виконання ухвали суду з Другої Львівської нотаріальної контори Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів) на поштову адресу суду надійшла копія спадкової справи на 27 аркушах.

14.04.2023 року (вх. № Еп-1780/23) на виконання ухвали суду із Залізничної районної адміністрації ЛМР на електронну адресу суду надійшов Лист-відповідь.

Позиція сторін по справі.

У вказаний строк відповідач не надала суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов?язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 02.11.2012 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № б/н, згідно з умовами якого ОСОБА_2 отримав кредит, який у подальшому був збільшений до 27 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 22).

У заяві зазначено, що ОСОБА_2 згідний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ (а.с. 23, 24-50).

Копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданому 22.10.2020 року Залізничним районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) стверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 54).

Згідно із наданим банком розрахунком, станом на день смерті заборгованість ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором становить 14 778 грн. 22 коп. (а.с. 8-15).

12.02.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направив до Другої Львівської нотаріальної контори претензію АТ КБ «ПриватБанк» у порядку ст. 1281 ЦК України до спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_2 (а.с. 55, 56).

Листом Другої Львівської нотаріальної контори Львівської області ЗМУМЮ (м. Львів) за вих. № 139/02-14 від 15.02.2021 року повідомлено АТ КБ «ПриватБанк» про те, що 15.02.2021 року на підставі претензії кредитора (АТ КБ «ПриватБанк») Другою Львівською нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 31/2021 після смерті ОСОБА_2 . Також вказано, що ніхто із спадкоємців померлого не звертався до Другої Львівської нотаріальної контори (а.с. 57).

01.07.2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_1 . Лист-претензію про необхідність сплати заборгованості за кредитним договором укладеним між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 (а.с. 58).

Із дослідженої судом копії спадкової справи № 31/2021 вбачається, що ОСОБА_2 заповіт не складав.

Застосоване судом законодавство.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

За положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а ч. 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

За правилами ст. 1281, 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У будь-якому випадку підлягає з`ясуванню коло осіб, які не лише визначені в законі або в заповіті як спадкоємці, але й прийняли спадщину у спосіб, визначений законом. Такий висновок зумовлений застереженням ст. 1281 ЦК України щодо пред`явлення кредитором вимог лише до тих спадкоємців, які прийняли спадщину.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку запроваджений механізм досягнення справедливого балансу між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця, з однієї сторони, та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців позичальника - боржника, з іншої.

Дотримання цього балансу передбачає забезпечення задоволення вимог кредитора (кредиторів) спадкодавця за рахунок спадкового майна без порушення майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Зокрема, за правилом ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Таким чином, правовідносини, що виникли між позикодавцем і позичальником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між позикодавцем та спадкоємцями позичальника і вирішуються у порядку, передбаченому положеннями ст. 1282 ЦК України.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені ч. 2 та 3 ст. 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених ст. 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України.

Мотиви прийняття рішення судом та висновки суду.

Так, пред`являючи позов до ОСОБА_1 , позивач посилався на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на час відкриття спадщини були зареєстровані за однією адресою, відтак відповідач є таким, що прийняв спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

На підтвердження зазначеного позивач додає копії паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з відміткою про реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 52, 53). Відповідно до таких, встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 07.09.2012 року, а ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 21.06.2011 року.

Згідно отриманої судом 14.04.2023 року відповіді Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 32-вих-45711 від 14.04.2023 року вбачається, що станом на 21.10.2020 року за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Відомостей про те, що відповідач ОСОБА_1 , був зареєстрований за вказаною адресою на момент смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ОСОБА_2 зазначена довідка не містить.

Також суд зазначає, що згідно абз. 5 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

Відмітка у паспорті про реєстрацію особи за певною адресою не є тотожною постійному та фактичному проживанню особи у цьому місці, а відтак, лише реєстрація місця проживання особи за цією ж адресою, що й спадкодавець, сама по собі не може бути єдиним, належним та достатнім доказом на підтвердження факту постійного проживання цієї особи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини у розумінні ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Враховуючи наведене, у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, що відповідач на день смерті ОСОБА_2 постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 , тому суд вважає, що у даному випадку відсутні підстави для застосування ст. 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Також, у матеріалах справи відсутні докази, належності спадкодавцю на момент його смерті нерухомого майна, відомостей щодо наявності спадкової маси на час відкриття спадщини на підтвердження того, що саме входило до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на підтвердження того, що відповідач є спадкоємцем померлого позичальника (за законом чи за заповітом), та що такий прийняв спадщину після його смерті.

Так, оцінюючи зібрані докази у їх сукупності, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, яка утворилась на час смерті ОСОБА_2 .

При розгляді даної справи суд застосовує практику Верховного Суду України, зокрема висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 572/1497/22 (провадження № 61-12653св22) від 27.02.2023 року.

Судові витрати по справі.

З огляду на вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено, то сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 481 грн. 00 коп. відшкодуванню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця - відмовити.

Рішення суду, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, р/р НОМЕР_2 , МФО 305299);

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Текст судового рішення складено 14.04.2023 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко