СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-зз/759/22/23
ун. № 2-1256/2002
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Суддя Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зняття арешту,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про зняття арешту від 25.10.2004 року № 1409096 внесений Дванадцятою київською державною нотаріальною конторою, накладений Святошинським районним судом м.Києва по справі № 2-1256/2002 (ухвала ТР 23 від 10.04.2002 року), а саме з квартири АДРЕСА_1 , оскільки ним сплачено борг у повному обсязі згідно з квитанцією № 12 від 28.09.2005 року, що підтверджується ухвалою Святошинського районного суду м.Києва № 2 33/759/12/23 від 25.01.2023 року згідно якої були скасовані аналогічні заходи забезпечення позову у об`єднаній справі 2-1256/2002 року, в зв`язку з чим останній просить скасувати заходи забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне відмовити у скасуванні заходу забезпечення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України, передбачено що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Суд не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Згідно статті 1 Першого протоколу від 20.03.52 року до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50 року, які ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Судом встановлено, що 08.04.2022 року ухвалою Святошинського районного суду м.Києва у справі № 2-1256 2002 року заборонено відчуження кв. АДРЕСА_2 будь яким способом.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 22.04.2002 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 моральну та матеріальну шкоду.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ухвалою ТР 23, 10.04.2002, Нарсуд, р-н Ленінградський накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно довідки № 2-1256/02-архів від 11.04.2023 року цивільну справу № 2-1256/02 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди знищено, у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Завідуючим архіву було виявлено, що на зберігання залишено оригінал ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 08.04.2002 року та оригінал рішення Святошинського районного суду м.Києва від 22.04.2002 року, при цьому оригінал ухвали ТР-23 від 10.04.2002 року відсутній. Згідно обліково-статистичної картки на цивільну справу № 2-1256/02 неможливо встановити, чи виносилась суддею Троян Н.М. ухвала від 10.04.2002 року про накладення арешту на кв. АДРЕСА_2 .

Отже, як вбачається з самої заяви та додатків до неї відсутня ухвала про забезпечення позову Святошинського районного суду м.Києва № 2-1256/2002 (ухвала ТР 23 від 10.04.2002 року), яка є необхідною для розгляду питання про скасування цих заходів.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 22.04.2002 року за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди № 2-1256 2002 рік також не містить відомостей, щодо забезпечення позову ухвалою Святошинського районного суду м.Києва № 2-1256/2002 (ухвала ТР 23 від 10.04.2002 року).

Приймаючи до уваги викладене суд позбавлений можливості вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову у порядку, передбаченому ст. 158 ЦПК України.

Отже, суд приходить до висновку про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову та одночасно роз`яснює заявнику, що це не позбавляє його права на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до частин 4, 6 ст. 158 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-151, 158, 182, 183, 260, 353, 354, 355 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У заяві ОСОБА_1 про зняття арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Ю.О.Твердохліб