ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хіль Л.М.

суддів: Лобов О.А., Триголова В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2021 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання договору дарування дійсним,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із вказаним позовом, у якому просила визнати дійсним договір дарування грошових коштів від 16.07.2001 року, відповідно до умов якого ОСОБА_3 безоплатно передав у власність ОСОБА_1 3200,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання договору дарування дійсним передано на розгляд до Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

Не погодившись із вказаною ухвалою її в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 , адвокат Кіншов Д.С., посилаючись на те, що на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що предметом у даній справі є визнання договору дарування грошових коштів дійсним, а позовні вимоги, які б стосувались нерухомого майна відсутні.

Вказував, що предмет спору, як визнання договору дарування грошових коштів дійсним, відсутній у переліку позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, а тому висновку використання принципу виключної підсудності є безпідставними.

Вважає, що висновок Дзержинського районного суду м.Харкова щодо застосування виключної підсудності є помилковим.

Ураховуючи викладене, прохав скасувати ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 2412.2021 року та направити справу до Дзержинського районного суду м.Харкова для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги стосуються визнання дійсним договору дарування грошових коштів, мета дарування яких була купівля квартири АДРЕСА_1 , яка територіально відноситься до Лозівського району Харківської області.

Позов обґрунтовано тим, що предмет позову обумовлений тим, що в подальшому під час поділу майна може виникнути спір між подружжям, що унеможливлює встановлення факту купівлі квартири за адресою: АДРЕСА_2 , за особисті кошти позивача.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що спірний правочин безпосередньо пов`язаний з нерухомим майном, так як домовленості, які обумовлені у договорі, дають зрозуміти, що цільове призначення коштів є саме придбання квартири.

На думку суду першої інстанції, у даній справі необхідно застосовувати правила виключної підсудності, оскільки спір стосується правочину, вчиненого з визначеною метою - для купівлі нерухомого майна позивачем, визнання дійсності якого безпосередньо впливає на правовий режим власності придбаного нерухомого майна за грошові кошти, отримані позивачем за спірним правочином. Тобто, спір стосується прав та обов`язків позивача, що пов`язані з нерухомим майном.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення, (стаття 124), а статтею 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частина 3 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» (надалі Постанова Пленуму)зобов`язує суди при вирішенні питання про відкриття провадження у справі перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Тобто, вирішуючи питання про відкриття провадження, суди повинні перевірити відповідність вимог, з якими позивач звертається до суду для захисту, дотримання позивачем вимог, передбачених відповідним процесуальним законодавством України, а також юрисдикційну підсудність.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду по справі N 211/2390/18 від 16 лютого 2021 року, словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У цій справі предметом позову є визнання договору дарування грошових коштів дійсним.

Таким чином, ураховуючи те, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , вказана справи підсудна Дзержинському районному суду м.Харкова.

Вищенаведених вимог законодавства та обставин справи суд першої інстанції не врахував і дійшов помилкового висновку про те, що вказана цивільна справа підлягає передачі за підсудністю до Лозівського міськрайонного суду Харківської області.

Згідно зі ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2021 року підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.6 ч.1 ст.374, ст.379, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст.381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2021 року скасувати.

Справу направити до Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2021 року для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: О.А. Лобов

В.М. Триголов