18.04.2023 Справа № 644/ 2029 /23
н/п 2-н/644/ 304 /23
У Х В А Л А

іменем України

про відмову у видачі судового наказу

18 квітня 2023 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова - Сітало А.К. розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказуз вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

В своїй заяві заявник посилається на те, що неповнолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Батько дітей в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на їх утримання, у зв`язку з чим вона звертається із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з боржника.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що місце проживання заявника ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

В заяві про видачу судового наказу заявником вказано місце реєстрації боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 .

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України судом направлено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

З Довідки про реєстрацію місця проживання особи, отриманої з Реєстру територіальної громади м. Харкова вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані заявник ОСОБА_1 разом з малолітньою донькою ОСОБА_4 .

Судом також встановлено, що за адресою, яка зазначена в заяві як адреса проживання боржника, зареєстрований неповнолітній син ОСОБА_3 . Разом з тим, місце реєстрації боржника ОСОБА_2 за вказаною адресою встановити не вдалося.

З викладеного вбачається, що діти заявника ОСОБА_1 зареєстровані за різними адресами та заявником до заяви про видачу судового наказу не додано жодних доказів зареєстрованого місця проживання/перебування неповнолітніх дітей разом з нею за вказаною в заяві адресою.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видач судового наказу, крім доказів передбачених п. п. 1-3 ч. 3 цієї статті, також додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Надання доказів в обґрунтування вимог викладених в заяві про видачу судового наказу покладається саме на заявника.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

З викладених вище норм Сімейного кодексу України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Заявником до заяви про видачу судового наказу не додано жодних доказів того, що неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані та фактично проживають разом із заявником ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні.

Будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що один з неповнолітніх дітей на утримання якого заявник просить стягнути аліменти проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні до заяви про видачу судового наказу не додано.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 181, ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що заявником до заяви про видачу судового наказу не додано доказів того, що в неї виникло право грошової вимоги до боржника щодо стягнення аліментів, оскільки заявником не доведено належним чином перебування малолітніх дітей на її утриманні.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 8 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 136, 161, 163, 165, 260-261, 353, ЦПК України, ст. ст. 181, 183 Сімейного кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказуз вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 8 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Копію ухвали направити заявнику для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. К. Сітало