Єдиний унікальний номер: 379/837/23
Провадження № 2/379/183/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі

головуючої судді - Музиченко О. О.,

за участю секретаря судового засідання - Бакал O. A.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

07.06.2023 позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду через представника адвоката Шапошника Є.В. з указаним позовом, мотивуючи тим, що 28.09.2002 вона уклала шлюб з ОСОБА_2 у виконавчому комітеті Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області. Від цього шлюбу вони з відповідачем неповнолітніх дітей не мають. Позивачка вказує причиною розірвання шлюбу різні з відповідачем погляди на життя, внаслідок чого між ними стали постійно виникати спори, непорозуміння та конфліктні ситуації. Така негативна сімейна обстановка призвела до того, що позивачка втратила почуття до відповідача та не бажає продовжувати з ним сімейні стосунки. Їхній шлюб існує лише формально, фактично між ними відсутні стосунки, як між дружиною та чоловіком. Позивачка вважає збереження сім`ї є неможливим та таким, що суперечить її інтересам, а тому просить суд розірвати укладений між нею і ОСОБА_2 шлюб, після чого залишити їй прізвище « ОСОБА_3 » та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

08.06.2023 суд постановив ухвалу, якою прийняв указану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 03.07.2023 (а.с.24, 25).

В судове засідання позивачка не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належно. 03.07.2023 ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, на примирення з відповідачем не згодна (а.с. 33).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства. 03.07.2023 відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, на примирення не згоден (а.с. 34).

Частина 1 статті 206 ЦПК України закріплює право позивача відмовитися від позову, а відповідача визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК).

За положенням ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка належним чином повідомлених учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши позовну заяву, перевіривши викладені у ній обставини, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин.

Суд установив, що 28 вересня 2002 року позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 9, що вбачається з наявного у матеріалах справи оригіналу свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають.

Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України (далі - СК України) побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що визначено положеннями ст. 24 СК України.

За змістом ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя.

За вимогами ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Сторони не виявили бажання примиритись, про що вказали у своїх заявах.

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З матеріалів справи та заяв сторін суд установив, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя сторін не склалось та припинене. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе.

Суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами слід припинити шляхом його розірвання.

Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивачка змінювала прізвище при реєстрації шлюбу і у позові просить залишити їй прізвище « ОСОБА_3 », а тому суд вважає можливим залишити їй відповідне прізвище.

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

За ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із наступного.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

На підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, оскільки позовні вимоги визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, - позивачці з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків суми сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн.

Решта судових витрат у розмірі 536,80 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Враховуючи наведене та керуючись Конституцією України, ст. ст. 24, 55, 56, 110, 112, 113, 115 Сімейного кодексу України, ст.ст. 133, 141, 142, 206, 223, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 28 вересня 2002 року у виконавчому комітеті Лісовицької сільської ради Таращанського району Київської області, актовий запис № 9, розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «ОСОБА_3 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Зобов`язати ГУ Державної казначейської служби України у Київській області (Таращанська міс.) повернути ОСОБА_1 50 відсотків суми сплаченого нею згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 14 від 31.05.2023 судового збору в розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 08.11.2002 Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області, місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий 26.03.1997 Таращанським РВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 03 липня 2023 року.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Ольга МУЗИЧЕНКО