10.07.2023 227/1620/23
УХВАЛА

10 липня 2023 року м. Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення аліментів на її користь з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дітьми повноліття.

Розглянувши надані матеріали, прихожу до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу виходячи з такого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Згідно п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Тобто з аналізу норм ст.163 ЦПК України, ст.183 СК України вбачається, що звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину, особа, яка звертається до суду повинна надати до заяви належний та допустимий доказ, який підтверджує факт проживання з нею дитини, який підтверджує в тому числі і право заявника на звернення до суду з такими вимогами.

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу, заявниця вказує на те, що малолітня дитина, ОСОБА_4 проживає разом із нею та знаходяться на її утриманні.

Але належних та допустимих доказів того, що малолітня дитина проживає разом із заявницею, до заяви не додано.

З наданої заявником довідки № 682/02-21 від 04.07.2023 року, яка посвідчена старостою Святогорівського старостинського округу, вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , проте за данною адресою не прожавають з 2022 року, мешкають за межами України.

Таким чином вбачається, що до заяви не додано документ, з якого можливо б було встановити де мешкає дитина та чи мешкає вона дійсно разом зі своєю матірью, яка є заявницею.

Враховуючи наведене, суд вважає, що заявницею не дотримано вимоги п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, що є на підставі п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України підставою для відмови у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст.165, 261, 353, 354 ЦПК України, ст..183 СК України суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В.Здоровиця