Справа №336/2531/22
Провадження №2-о/336/27/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Савеленко О.А.

за участі секретаря судового засідання Брагіної І.В.

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

свідки: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, заінтересована особа Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

В обґрунтування заяви вказав, що в період з 2002 року по 2007 рік його мати - ОСОБА_8 , проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони вели спільне господарство, разом дбали про сімейний добробут, піклувалися один про одного.

ІНФОРМАЦІЯ_2 від спільного життя в них народився син - ОСОБА_1 . Після його народження ОСОБА_8 зареєструвала його на своє прізвище, тому в актовому записі про його народження записано з її слів та вчинений запис у відповідності ст. 135 СК України. Зі слів матері, відомості про народження на підставі ст. 135 СК України були внесені через те що батько - ОСОБА_9 , в минулому був засуджений і мав судимість і вона не хотіла, щоб цей факт в подальшому міг погано відобразитися в майбутньому на долі сина.

Вказав, що з матір`ю та батьком - ОСОБА_9 вони проживали як родина до 2007 року. В 2007 році стосунки між батьками погіршились і ОСОБА_1 з матір`ю переїхали жити до бабусі - ОСОБА_3 , але не зважаючи на те, що батьки разом не проживали, батько постійно приїжджав до сина ОСОБА_1 , дарував йому іграшки.

У вересні 2009 року ОСОБА_8 , мати ОСОБА_1 трагічно померла, його опікуном стала бабуся - ОСОБА_3 з якою він проживає і по теперішній час.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 .

За своє життя ОСОБА_9 визнавав себе батьком ОСОБА_1 та приймав участь у його житті, приїжджав до нього, забирав його до себе на вихідні та святкові дні. Незадовго до своєї смерті батько говорив йому, що бажає визнати ОСОБА_1 своїм сином офіційно, однак через передчасну трагічну смерть не встиг цього зробити.

У зв`язку з відсутністю у свідоцтві про народження запису, що ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_1 це унеможливлює використання заявником свого права на прийняття спадщини після його смерті.

Враховуючи вищевикладене просив встановити факт, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 громадянина України, уродження міста Запоріжжя.

Внести зміни у відомості про батька в актовий запис про народження дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , складеного 13 травня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя за №516, вказавши батьком дитини громадянина України - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після внесення зміну відомості про батька в актовий запис про народження ОСОБА_1 залишити прізвище - « ОСОБА_1 ».

Процесуальні дії у справі, позиція учасників справи.

Ухвалою від 10.08.2022 року відкрито провадження у справі, витребувано від Шевченківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

У судовому засіданні 28.10.2022 року ОСОБА_1 заяву свою підтримав та просив її задовольнити.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила, що є матір`ю померлої ОСОБА_8 та бабою ОСОБА_1 ЇЇ донька проживала однією сім`єю з ОСОБА_9 тривалий час без реєстрації шлюбу. В них народився син ОСОБА_1 . ОСОБА_9 завжди опікувався сином і після смерті ОСОБА_8 . Повідомила, що у ОСОБА_9 є ще дві доньки ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , яких він повністю забезпечував матеріально, сину обіцяв залишити у спадщину будинок.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що з ОСОБА_9 вона проживала однією сім`єю близько десяти років без реєстрації шлюбу. Чоловік їй завжди розповідав про сина ОСОБА_1 . Давид постійно до них приїжджав, вони також приїжджали до нього. ОСОБА_9 опікувався ОСОБА_1 , брав його на відпочинок, дарував подарунки, купував одяг, продукти. З ОСОБА_9 вони проживали в АДРЕСА_1. І в нього і в неї є власне житло. Також їй відомо, що в ОСОБА_9 є ще дві доньки, які також обізнані про те, що в них є молодший брат. ОСОБА_9 помер раптово.

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вона є хрещеною матір`ю заявника, а також дружиною брата матері ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_8 , ОСОБА_9 опікувався їх сином ОСОБА_1 , забирав дитини до себе, купував одяг, разом вони відпочивали на морі. У ОСОБА_1 є ще дві сестри, старші доньки ОСОБА_9 . Про брата їм батько повідомляв, вони знайомі з своїм молодшим братом ОСОБА_1 , добре до нього відносяться. ОСОБА_9 завжди казав, що будинок в с. Льовшино належить сину ОСОБА_1 , доньки ОСОБА_9 на цей будинок ніколи не претендували, бо батько їм купив по квартирі. Сам ОСОБА_9 мав свій бізнес, займався садівництвом.

Ухвалою від 19.12.2022 року залучено до участі у справі заінтересованих осіб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Ухвалами Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2023 року витребувано від П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори інформацію щодо заведення спадкової справи після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та від Шевченківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) інформацію щодо актових записів про народження, батьком у яких зазначений ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Нормативне обґрунтування.

Згідно ст.130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Частиною 3 ст. 128 Сімейного Кодексу України, встановлено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається із роз`яснень, даних в Листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи за заявами про встановлення фактів батьківства розглядаються за правилами окремого провадження, а відповідно до ст. 128 СК України справи про визнання батьківства - за правилами позовного провадження. У першому випадку передумовою звернення до суду за заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, а в другому - особа, батьківство якої встановлюється в судовому порядку, є відповідачем у справі.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.

Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що у свідоцтві про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції від 13.05.2004 року № 151735 матір`ю вказана ОСОБА_8 , а батьком ОСОБА_9 ( а.с. 6).

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 вбачається що реєстрація народження проведена відповідно до частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.28-29).

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 про що свідчить копія свідоцтва про смерть виданого Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) ( а.с.8).

З розпорядження Запорізької міської ради № 1471 від 29.10.2009 року вбачається, що ОСОБА_3 у зв`язку зі смертю матері дитини ОСОБА_8 призначена опікуном малолітнього онука ОСОБА_1 ( а.с. 7).

За інформацією наданою Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі., під час перевірки у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян встановлено, що ОСОБА_9 є батьком ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ( а.с. 95).

Згідно копії довідки про укладення шлюбу № 1228 виданої Начальником відділу запису актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції ЛНР ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про шлюб виданого виконкомом Червонопартизанської міської ради м. Свердловська Луганської області ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_7 .

За інформацією наданою П`ятою запорізькою державною нотаріальною конторою спадкова справа після смерті ОСОБА_9 не заводилась.

Висновки суду

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

При цьому визначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При цьому наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, зокрема, факт батьківства.

Отже, суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 у справі № 761/16799/15-ц.

Судом встановлено, що внаслідок смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , відповідно до положень ст. 130 СК України встановлення факту батьківства відносно повнолітнього ОСОБА_1 , можливе за рішенням суду на підставі заяви повнолітнього ОСОБА_1 , враховуючи, що запис про батька дитини вчинено згідно з ч. 1 ст. 135 СК України.

Метою встановлення факту батьківства є подальше оформлення спадкових прав та внесення змін до актового запису про народження дитини.

З матеріалів справи, пояснень заявника, показів свідків, вбачається, що за життя ОСОБА_9 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_8 та за цей час у них народився спільний син - ОСОБА_1 ОСОБА_9 визнавав своє батьківство щодо сина ОСОБА_1 , приймав участь у його вихованні, забезпечував матеріальні потреби дитини.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5

також підтвердили те, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2002 року по 2007 роки та в них народився спільний син ОСОБА_1 . Після смерті матері батько постійно опікувався сином, любив його.

Таким чином, судом установлено, що за життя померлий визнавав своє батьківство щодо ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , тому суд вважає підтвердженим факт батьківства ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 щодо сина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Цей факт підтверджується і іншими доказами, зокрема заявами, які містяться в матеріалах справи, старших доньок померлого ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 згідно яких, останні повідомляють суд про те, що від батька вони знали, що в них є молодший брат ОСОБА_1 , з яким вони були добре знайомі. З братом спілкувалися, ОСОБА_1 часто бував у батька в гостях. Також їм відомо, що за життя ОСОБА_9 мав намір оформити своє батьківство відносно ОСОБА_1 . Не заперечували проти заяви ОСОБА_1 про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження ( а.с. 60,62).

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15 (провадження № 61-2239св21).

Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.

Аналіз норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

У постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15 (провадження № 61-2081зпв18), від 30.09.2021 року у справі № 715/2537/19 (провадження № 61-16191св20) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Враховуючи той факт, що заявниками не порушувалось питання про проведення судово-генетичної експертизи, суд вважає за можливе встановити факт батьківства у вказаній справі за наявними доказами, які були надані учасниками.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20).

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року в справі № 641/9147/15 (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року в справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18), від 12 грудня 2019 року в справі № 562/1155/18 (провадження № 61-11709св19).

Згідно із пунктом 4 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є юридичні факти.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 134 СК України - на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Враховуючи наведене, а також те, що заява про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису цивільного стану є належно обґрунтованою та підтвердженою доказами, які заінтересованими особами не спростовані, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки необхідність у встановленні батьківства, необхідна заявнику для подальшого оформлення спадкових прав, а також для внесення відомостей про батька дитини в свідоцтві про народження.

Під час розгляду справи наявність спору про право судом не встановлена.

Керуючись статтями 263-265, 268, 273, 293, 294, 315 ЦПК України, ст.ст. 121, 125, 128, 130, 134, 135 СК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 громадянина України, уродження міста Запоріжжя.

Внести зміни у відомості про батька в актовий запис про народження дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , складеного 13 травня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя за №516, вказавши батьком дитини громадянина України - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після внесення змін у відомості про батька в актовий запис про народження ОСОБА_1 залишити прізвище дитини - « ОСОБА_1 ».

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку оскарження.

Суддя: О.А. Савеленко.

20.03.23