Справа № 128/2594/23
УХВАЛА

10 липня 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Ганкіна І.А, оглянувши матеріали позовної заяви при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Вінницької районної державної адміністрації, за участю третьої особи Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання додаткових угод до договорів оренди землі та актів прийому- передачі об`єктів оренди укладеними, -

ВСТАНОВИВ:

07.07.2023 року в провадження Вінницького районного суду Вінницької області, за допомогою системи «Електронний суд» надійшли матеріали вищевказаної позовної заяви.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суд відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частинами другою, третьою статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) визначено, що юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 20 ГПК України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю), крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Як видно з позовної заяви позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання додаткових угод до договорів оренди землі та актів прийому-передачі об`єктів оренди укладеними, наданої для створення та ведення фермерського господарства.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерське господарство» (далі Закон № 973-IV) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

У статті 2 Закону № 973-IV закріплено, що відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами України. Спеціальним нормативно-правовим актом у таких правовідносинах є Закон № 973-IV.

За частиною першою статті 5, частиною першою статті 7 Закону № 973-IV право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради.

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону № 973-IV).

Тобто можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, як форми підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією.

Надання (передача) фізичній особі земельних ділянок для ведення фермерського господарства є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Зі змісту положень статті 12 Закону № 973-IV вбачається, що земельні ділянки, що належать громадянам України членам фермерського господарства на праві користування, входять до складу земель фермерського господарства.

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону № 973-IV можна зробити висновок, що після отримання фізичною особою земельної ділянки в постійне користування для створення фермерського господарства, фермерське господарство мало бути зареєстроване в установленому законом порядку і з дати реєстрації набути статусу юридичної особи. З цього часу землекористувачем земельної ділянки є фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерське господарство є юридичною особою, спори, пов`язані із використанням земельної ділянки, наданої для ведення фермерського господарства, розглядаються господарськими судами.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 388/1103/16-ц, від 13 березня 2019 року у справі № 691/1148/17 та від 27 березня 2019 року у справі № 574/381/17-ц, від 02 жовтня 2019 року № 922/538/19, від 22 жовтня 2020 року № 922/1974/19.

Таким чином заявник звертаючись до суду загальної юрисдикції помилково визначив належність спору до загальної юрисдикції відповідно до змісту правовідносин та суб`єктного складу сторін спору як таких, що виникли на підставі Закону України «Про фермерське господарство».

Отже, суд, з`ясувавши зазначені обставини не вбачає підстав для відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України для відмови у відкритті провадження у справі.

Роз`яснити позивачу право на звернення з позовною заявою до Господарського суду Вінницької області (м. Вінниця, вул. Пирогова, 29).

Керуючись ст. 19, 186 ЦПК України, ст. 20 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Вінницької районної державної адміністрації, за участю третьої особи Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання додаткових угод до договорів оренди землі та актів прийому- передачі об`єктів оренди укладеними.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом 15-ти днів з дня отримання сторонами її копії.

Суддя І.А. Ганкіна