Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2023 Справа №607/9270/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Бойко А.О., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» (далі - Позивач), звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (далі - Відповідачі) про солідарне стягнення із відповідачів за послуги централізованого опалення та постачання гарячої водиу розмірі 47397,97 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради здійснює забезпечення тепловою енергією та гарячою водою житла, яке займає ОСОБА_2 разом з сім`єю. Однак, передбачених законом обов`язків щодо оплати за ці послуги останні належно не виконують, внаслідок чого за період з 01.02.2019 по 01.06.2022 у них виникла заборгованість у розмірі 47397,97 гривень. Добровільно відповідачі відмовляються сплатити борг. З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 08.08.2022 відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

27.12.2022 відповідач ОСОБА_2 подала до суду заперечення (відзив) на позов, у якому зазначає, що представники позивача не зверталися до неї з пропозицією про укладення договору і вона не укладала ніяких угод чи договорів з позивачем про постачання теплової енергії. Крім того, її задекларовані доходи не покривають видатків на оплату теплової енергії, вартість якої перевищує 15% фактичного доходу сім`ї.

Згідно відповіді на відзив представник позивача зазначає, що відповідачі проживають у багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_1 , який введений в експлуатацію з комплексом загальнобудинкового інженерного обладнання, а також із централізованим опаленням, яке виконане за схемою, що збалансована в цілому по будинку. Тому, відповідачі є споживачами послуг, які надавало та надає КП «ТМТКЕ» і зобов`язанні за них оплатити. Відсутність укладеного в письмовій формі договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє боржників від обов`язку оплачувати надані послуги.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач ОСОБА_2 вказує на те, що на сайті КП «ТМТКЕ» оприлюднено договір-приєднання, який обумовлює договірні відносини між споживачем та надавачем послуг. Однак, позивач не звертався з пропозицією підписати його. Надання послуг жодним документом, зокрема актом виконаних робіт, не підтверджено. Разом з цим, позивач помилково зазначив співвідповідачем ОСОБА_4 , оскільки вона не має частки у власності на майно, тому відповідачем повинна бути лише ОСОБА_2 .

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_2 є одноосібним власником чотирикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 74,8 кв.м.

Як вбачається із списку реєстрації та зняття з реєстрації громадян по ДП «ЖЕК-13 ЖБК» від 01.11.2016, ОСОБА_2 (власник) та ОСОБА_5 з 15.09.2016 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначене також підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Тернопільській області отриманими на запит суду 04.08.2022.

Згідно з актами про запуск системи опалення в роботу в опалювальний період 2019р./2020р., 2020р./2021р., 2021р./2022р. проведено запуск системи опалення, в тому числі за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із виписки з особового рахунку (о/р НОМЕР_1 ) про заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води наданої КП «ТМТКЕ» від 21.06.2022, відповідачі не у повному обсязі (в березні 2019 року сплатили 1900,50 грн.; в травні 2019 року сплатили 1916,67 грн.; в жовтні 2019 року сплатили 412,00 грн.; в грудні 2021 року сплатили 2700 грн.) проводили оплату за спожиту теплову енергію, внаслідок чого станом на 01.06.2022 у відповідачів утворилася заборгованість у розмірі 47397,97 гривень.

З письмового повідомлення, надісланого на адресу відповідачів від 16.06.2022 за №2383/17/49 вбачається, що Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради повідомило відповідача про наявність станом на 01.06.2022 заборгованості у розмірі 47397,97 гривень за послуги з централізованого теплопостачання та необхідність сплатити зазначену заборгованість впродовж 15 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 162 Житлового кодексу України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у ч. 1 ст. 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.09.2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16).

Наявність договірних відносин між сторонами у справі не встановлена, проте, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, тому даний аргумент представника відповідача відхиляється.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, встановлених ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ч. 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Встановлено, що позивач з лютого 2019 року по червень 2022 року фактично надав відповідачу послуги централізованого опалення та постачання гарячої води. Дані обставини стверджуються актами про запуск опалення в роботу та випискою з особового рахунку у якій зазначені часткові оплати. Надання таких послуг, у тому числі і до лютого 2019 року, не заперечується і представником відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконувала свого обов`язку по оплаті наданих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість.

Встановлено, що у період з 01.02.2019 по 01.06.2022 заборгованість відповідача за послуги централізованого опалення та постачання гарячої водистановить 47397,97 грн., які станом на день розгляду справи відповідачем не сплачені.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем ОСОБА_2 , як власником квартири, яка в силу статті 322 ЦК України несе обов`язок із її утримання, майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 47397,97 грн. за період з 01.02.2019 по 01.06.2022.

Разом з цим, в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відмовити, оскільки її фактичне проживання у квартирі позивачем не доведено. Представник відповідача ОСОБА_2 , яка є власником квартири, повідомив, що ОСОБА_4 у даній квартирі не проживає, як не проживає і її власник ОСОБА_2 , так як ця квартира вже протягом багатьох років здається в оренду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року), рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», ЄСПЛ послідовно зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Тому, заперечення представника відповідача ОСОБА_2 щодо того, що на сайті Верховної Ради України відсутня інформація про прийняття Житлового кодексу УРСР, банківські рахунки позивача мають бути відкриті в органах державного казначейства, відсутності можливості споживача комунальних послуг обрати іншого надавача послуг, низького рівня доходів відповідачів, відсутності актів виконаних робіт між позивачем та відповідачами відхиляються, як такі, що не стосуються предмета доказування у даній справі.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача необхідно стягнути 2481,00 гривень судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради заборгованість за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 47397,97 грн.

У задоволенні решти вимог позовної заяви - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради 2481,00 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради, місце знаходження: 46025, м. Тернопіль, вул. Франка, 16; ;

Відповідачі: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_3

Повний текст рішення складено 14.04.2022.

Головуючий суддяП. Я. Стельмащук