Єдиний унікальний номер судової справи 462/5468/22
Номер провадження 2/462/491/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Галайко Н. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

встановив:

Позовні вимоги.

Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Косик Л. А., 13.10.2022 року (документ сформований у системі «Електронний суд» 12.10.2022 року) звернулася до Залізничного районного суду м. Львова із позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, просить стягнути з відповідача 49 197 грн. 67 коп. матеріальної шкоди та 10 000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Понесені судові витрати просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.10.2021 року о 12 год. 59 хв. по вул. Білогорща, 57 у м. Львові водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Citroen C4», державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , що являється чоловіком позивача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди власник автомобіля «Citroen C4», державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримала матеріальну шкоду. Станом на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_2 не була застрахована полісом обов`язкового страхування. Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 30.12.2021 року у справі № 462/9093/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП та накладеного на нього адміністративне стягнення. З метою отримання відшкодування завданої шкоди, позивачем на електронну адресу МТСБУ було скеровано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У МТСБУ було відкрито справу № 80469 за повідомленням ОСОБА_1 стосовно дорожньо-транспортної пригоди. 27.10.2021 року ОСОБА_1 отримала повідомлення про відмову у відшкодуванні шкоди, у зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди невстановленим транспортним засобом. Після встановлення особи винуватця, позивач вдруге звернулася до МТСБУ із заявою про відшкодування шкоди. У відповідь на заявку позивача, МТСБУ листом відмовило у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що зазначений вище транспортний засіб не є забезпечений, так, не відповідає вимогам п. 1.7. ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зважаючи на те, що власнику транспортного засобу позивача було заподіяно шкоду із пошкодженням автомобіля винуватця дорожньо-транспортної пригоди, позивач має право на відшкодування такої шкоди. Так, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 60 184 грн. 73 коп. матеріальної шкоди та 10 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, окрім цього просить стягнути 13 994 грн. 80 коп. понесених судових витрат.

Рух справи в суді.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21.11.2022 року зазначену позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з її істотними недоліками (а.с. 39).

24.11.2022 року (вх. № 20158) (документ сформований у системі «Електронний суд» 24.11.2022 року) від уповноваженого представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Косик Л. А. надійшла письмова заява про усунення недоліків позовної заяви, у якій позивач виконав умови ухвали суду (а.с. 41).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.11.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 45).

30.12.2022 року (вх. № 22910) (документ сформований у системі «Електронний суд» 29.12.2022 року) від уповноваженого представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Косик Л. А. надійшло письмове клопотання про збільшення розміру позовних вимог, у якому остання просить суд заяву про збільшення розміру позовних вимог задовольнити та стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 60 184 грн. 73 коп. та 10 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, окрім цього стягнути 13 994 грн. 80 коп. понесених судових витрат.

Позиція сторін по справі.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Положеннями ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 , 14.10.2021 року о 12 год. 59 хв. по вул. Білогорща, 57 Б у м. Львові, керуючи транспортним засобом «AUDI A4», державний номерний знак НОМЕР_1 , проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного інтервалу, у результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Citroen С4», державний номерний знак НОМЕР_2 , у результаті якого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 2.3б, 13.1 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, за що передбачено відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Окрім того, надалі ОСОБА_2 не повідомив працівників поліції про ДТП і залишив місце такої, чим порушив п. 2.10 «а, д» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року за що передбачено відповідальність ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова № 462/9093/21 від 30.12.2021 року ухвалено визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3 400 грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 454 грн. 00 коп. судового збору у дохід держави (а.с. 8).

Копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником транспортного засобу «Citroen С4», державний номерний знак НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с. 5).

Судом також встановлено, що під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом «Citroen С4», державний номерний знак НОМЕР_2 керував ОСОБА_3 .

Копією Заяви від 18.10.2021 року ОСОБА_1 , яка скерована Моторному (транспортному) страховому бюро України, з додатками стверджується, що остання просить здійснити відшкодування оціненої шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14.10.2021 року (а.с. 6 зворот).

Копією Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду Моторного (транспортного) страхового бюро України - ОСОБА_3 повідомлено про дорожньо-транспортну пригоду з описом обставин (а.с. 9, 10).

Копією Повідомлення Моторного (транспортного) страхового бюро України про відмову у відшкодуванні шкоди від 27.10.2021 року, яке скероване ОСОБА_1 , стверджується, що розглянувши повідомлення ОСОБА_1 стосовно дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 14.10.2021 року у м. Львові по вул. Білогорща, 57б, та яка була скоєна невстановленим транспортним засобом, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Citroen С4», державний номерний знак НОМЕР_2 , не має правових підстав для здійснення відшкодування з фонду захисту потерпілих (а.с. 11).

Копією Повідомлення Моторного (транспортного) страхового бюро України про відмову у відшкодуванні шкоди від 06.09.2022 року (справа МТСБУ № 80469), яке скероване ОСОБА_1 , стверджується, що транспортний засіб «Citroen С4», державний номерний знак НОМЕР_2 не відповідає вимогам п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та не є забезпеченим. З огляду на зазначене, МТСБУ не має правових підстав для здійснення регламентної виплати (а.с. 12).

Копією Висновку експерта № 22203 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження складеного судовим експертом Холодцов Д. В. 17.06.2022 року (з додатками), стверджується, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Citroen С4», державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 14.10.2021 року, складових лівого боку, без врахування податку на додану вартість становила 49 197 грн. 67 коп. (а.с. 18-25, 26-31).

Копією Висновку експерта № 22285 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, за договором з учасником справи для подання до суду у цивільній справі № 462/5468/22 складеного ОСОБА_4 19.12.2022 року (з додатками), стверджується, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Citroen С4», державний номерний знак НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 14.10.2021 року, відносно пошкоджень складових лівого боку, а саме, передніх лівих дверей, задніх лівих дверей, лівої боковини, порогу та декоративного оздоблення вказаних складових, що відносяться до даної дорожньо-транспортної пригоди та виникли 14.10.2021 року, виходячи з даних про особливості стану автомобіля з Висновку експерта № 22203 від 17.06.2022 року, у цінах на час виконання експертизи становить 60 184 грн. 73 коп. без ПДВ.

Застосоване судом законодавство.

Згідно ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Так, згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пункт 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Викладене узгоджується із роз`ясненнями у п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Зважаючи на те, що ст. 625 ЦК України вміщено у розділі 1 книги 5 цього Кодексу - «Загальні положення про зобов`язання», ця стаття застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язань.

Отже, підставою для застосування положень ст. 625 ЦК України, є доведення наступних обставин: виникнення між сторонами грошових зобов`язань та наявність прострочення виконання зобов`язання. З матеріалів справи вбачається як наявність грошового зобов`язання між сторонами так і факт прострочення виконання із зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише за наявності передбачених законом умов, сукупність яких утворює склад правопорушення, яке є підставою для цивільно-правової відповідальності.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що у його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Зазначене узгоджується із висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду під час розгляду справи № 923/700/17 від 03.08.2018 року.

Частиною 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд враховує, що захист порушеного права забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли у результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з порушенням її прав. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин.

Висновки суду.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та наведених норм закону, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Суд погоджується з доводами позивача, що у зв`язку із пошкодженням її транспортного засобу позивач могла зазнати переживань та негативних емоцій, зазнала змін звичного укладу її життя, пов`язаного із тривалою неможливістю використання пошкодженого автомобіля, а винуватець дорожньо-транспортної пригоди не відшкодував на час звернення до суду завдану шкоду. Суд враховує, що позивач витрачає зусилля на відновлення своїх прав, а тому дійшов висновку, що вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню.

Визначаючись щодо розміру відшкодування моральної шкоди, судом враховується характер порушення прав позивача, його наслідки та інші обставини справи, а тому суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди відповідачем, із врахуванням розміру, заявленого позивачем, повинен бути встановлений у розмірі 10 000 грн. 00 коп., що буде відповідати принципу розумності та справедливості.

Відповідач не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. 77-78 ЦПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У контексті дотримання судом стандартів мотивування слід звернути увагу на рішення «Руїз Торіха проти Іспанії» (№ 18390/91, 09.12.1994 року, §29) та «Проніна проти України» (№ 63566/00, 18.07.2006 року, § 23,25), у яких ЄСПЛ зауважив, що у рішеннях національних судів мають бути належним чином зазначені мотиви, на яких вони ґрунтуються; міра, до якої суд має виконати свій обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення; проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді.

Судові витрати по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп. та 992 грн. 40 коп., що підтверджено квитанціями, які містяться у матеріалах справи (а.с. 17, 43). На підставі наведеного, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1 984 грн. 80 коп.

Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 04.10.2022 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Фостяк і партнери» в особі директора Фостяка А. Я. укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 045/22, для надання правової допомоги ОСОБА_1 призначено адвоката Косик Л. А., що стверджується копією Ордера на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1164460 від 12.10.2022 року. Так, згідно Акту виконаних робіт від 23.12.2022 року вартість послуг адвоката склала 7 000 грн. 00 коп., які ОСОБА_1 оплатила, що стверджується копіями квитанцій № 0.0..1 від 28.11.2022 року та № 0.0..1 від 28.12.2022 року.

Виходячи з наведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп.

Окрім цього, суд приймає до уваги, що згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Так, із копії Договору про надання послуг № 22203 від 13.06.2022 року вбачається, що такий укладено між судовим експертом Холодцовим Д. В. та ОСОБА_1 , предметом договору є організація та проведення автотоварознавчої експертизи (дослідження) колісного транспортного засобу. Актом наданих послуг від 17.06.2022 року стверджується, що сумарна вартість послуги складає 3 500 грн. 00 коп., яка була оплачена згідно меморіального ордеру № @2PL179078 від 17.06.2022 року. Вартість експертизи № 22285 від 05.12.2022 року складає 1 510 грн. 00 коп., яка була сплачена 12.12.2022 року, що стверджується копією квитанції № 0.0..1 та копією меморіального ордеру № @2PL900807 від 12.12.2022 року.

Так, виходячи з вказаного, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на проведення експертиз у сумі 5 010 грн. 00 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 60 184 (шістдесят тисяч сто вісімдесят чотири) грн. 73 коп. відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 7 000 (сім тисяч) грн. 00 коп. витрати на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп. судового збору та 5 010 (п`ять тисяч десять) грн. 00 коп. за проведення судових експертиз.

Рішення суду, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Текст судового рішення складено 17.04.2023 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко