Миколаївський районний суд Одеської області
Справа № 508/42/23
Номер проведження 2/508/85/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2023 року Миколаївський районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Корсаненкової О.О.
за участю секретаря Сівачової І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт.Миколаївка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 508/42/23 за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро», третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Раліївка» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі, суд
Ухвалою суду від 24.01.2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
Судові засідання від 21.02.2023 року та 21.03.2023 року було відкладено, у зв`язку із неявкою представників відповідача та третьої особи.
В судове засідання позивач не з`явився, заявою від 20.02.2023 року просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, про причини неявки суд не повідомив, пояснення щодо позову до суду не подав.
Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.
16.09.2016 року між ОСОБА_1 та СТОВ «Інтер-Агро» в особі директора Кривенка Олександра Сергійовича було укладено договір оренди землі, загальною площею 7,78 га, строком на сім років. Даний договір було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.12.2016 року, номер запису про інше речове право 17986618.
Згідно із умовами договору оренди землі від 16.09.2016 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 193 920, 00 грн., орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на дату укладання договору складає 5 817, 60 грн. За бажанням орендодавця розрахунок може бути проведено у натуральній формі або у відробітковому вигляді. Орендна плата вноситься щорічно, з 01 серпня по 31 грудня поточного року, за який вноситься орендна плата. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку приватної власності здійснюється з урахуванням індексації. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01 відсотку несплаченої суми за кожний день прострочення. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. (п.п. 5, 9, 10, 13, 27 договору).
За п.37 договору оренди землі від 16.09.2016 року, дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою, або рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок грубого невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
З акту про передачу та прийом земельної ділянки від 16.09.2016 року вбачається, що ОСОБА_1 - власник державного акту на право власності на земельну ділянку, передав земельну ділянку в натурі СТОВ «Інтер- Агро» в особі керівника ОСОБА_2 , в розмірі 7,78 га, з таким складом сільськогосподарських угідь: ріллі - 7,78 га.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та однією з загальних засад цивільного законодавства, передбаченою ч.5 ст.3 ЦК України, є судовий захист цивільного права та інтересу.
Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Згідно із ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У відповідності до положень ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений законом строк.
З огляду на ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та інших випадках встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим договором друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.
У відповідності до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Згідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Виплата орендарем орендної плати за договором є його основним обов`язком, невиконання якого є істотним порушенням умов договору, так як орендна плата для орендодавця є його стабільним джерелом доходу і при передачі землі в оренду орендодавець розраховує лише на її виплату.
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо виплати орендної плати є самостійною та достатньою підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, та не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди.
Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є самостійною підставою для розірвання такого договору, свідчить усталена судова практика Верховного Суду.
Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12.
У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-1932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Подібна позиція також наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. При цьому, систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість. Той факт, що відповідач сплатив усю суму заборгованості з орендної плати, не має правового значення для вирішення такого спору.
Судом встановлено, що на час розгляду справи в суді у відповідача перед позивачем існує заборгованість по орендній платі за 2020-2022 роки, що не було спростовано відповідачем під час судового розгляду. Останній не надав відповідних доказів, які б підтверджували сплату ним орендної плати згідно умов договору. Також, не скористався іншими встановленими законодавством способами щодо належного виконання ним взятих на себе обов`язків зі сплати орендних платежів, що дає суду змогу встановити відсутність заперечень щодо задоволення позовних вимог.
Невиконанням свого зобов`язання щодо виплати орендної плати відповідачем порушені права та інтереси позивача на отримання доходу у вигляді орендної плати.
За таких обставин, суд вважає, що невиплата СТОВ «Інтер-Агро» орендної плати за користування земельною ділянкою, що належить позивачу, за 2020-2022 роки, є систематичним порушенням відповідачем умов договору оренди земельної ділянки, що в порядку ч.2 ст.651 ЦК України, п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, є підставою для його розірвання, у зв`язку з чим позов в частині розірвання договору оренди землі та скасування його реєстрації є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Щодо вимог позивача про стягнення орендної плати, пені та 3% річних, суд зазначає наступне.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються в тому числі на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За ч. 1, ч. 2 ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Таким чином, в разі укладення договору проценти за користування земельною ділянкою та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Із наданого позивачем розрахунку, станом на 18.01.2023 року заборгованість відповідача за користування земельною ділянкою з урахуванням індексу інфляції, за період 2020 - 2022 роки, становить 21 285, 80 грн.:
-за 2020 рік (нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить - 193 920, 00 грн. * орендна плата у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.9 Договору оренди землі), що становить 8 102, 93 грн. ( 5 817, 60 грн. (орендна плата) + 2 285, 33 грн. (інфляційне збільшення = 5 817, 60 * 1,392830 - 5 817,60));
-за 2021 рік (нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить - 193 920, 00 грн. * орендна плата у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.9 Договору оренди землі), що становить 7 365, 27 грн. (5817, 60 (орендна плата) + 1 547, 67 грн. (інфляційне збільшення = 5 817, 60 * 1, 266032 - 5 817, 60));
-за 2022 рік (нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить - 193 920, 00 грн. * орендна плата у грошовій формі у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (п.9 Договору оренди землі ), що становить 5 817, 60 грн.
Зокрема, не сплативши орендну плату у строки, визначені умовами договору, відповідач повинен сплатити пеню у розмірі 0,01% за кожний день прострочення, а саме за 2020 рік - 424, 68 грн (5 817, 60 грн. * 0, 01 % * 730); за 2021 рік - 212, 34 грн. ( 5 817, 60 грн. * 0, 01 % * 365), що разом складає 637, 02 грн.
Крім того, останній зобов`язаний сплатити за прострочення виконання грошового зобов`язання 3% річних від простроченої суми, а саме за 2020 рік ( 5 817, 60 (сума заборгованості) * 3 % * 730 (кількість днів прострочення) : 365 (кількість днів у році) = 349, 06 грн.; за 2021 рік ( 5817 (сума заборгованості) * 3 % * 365 (кількість днів прострочення) : 365 (кількість днів у році) = 174, 53 грн., що разом складає 523, 59 грн.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи, що судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що СТОВ «Інтер-Агро» належним чином не виконує свої зобов`язання по сплаті заборгованості за договором оренди землі від 16.09.2016 року, внаслідок чого станом на 18.01.2023 року заборгованість за користування земельною ділянкою за період 2020-2022 роки становить 22 446, 41 грн., яка складається з 21 285, 80 грн. - заборгованість по орендній платі з урахуванням індексу інфляції, 637, 02 грн. - пені за несвоєчасну сплату орендної плати, 523, 59 грн. - 3% річних, дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача, у зв`язку з чим позов у цій частині також підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2 147, 20 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 268, 279, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути із сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 22 446, 41 грн. (двадцять дві тисячі чотириста сорок шість гривень сорок одна копійка).
Стягнути з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Агро» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 147, 00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя Олена КОРСАНЕНКОВА