Справа № 201/3235/23
Провадження № 2-н/201/130/2023
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

17 квітня 2023р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., ознайомившись з матеріалами заяви Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за використану електричну енергію, 3% річних та інфляційних втрат,

В С Т А Н О В И Л А:

В Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська 17.03.2023р. надійшла заява Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за використану електричну енергію, 3% річних та інфляційних втрат.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В.

17.03.2023р. судом був направлений запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) боржниці, і згідно відповіді, яка надійшла до суду 17.04.2023р., боржниця зареєстрована на території Соборного району м. Дніпра.

Ознайомившись із матеріалами заяви про видачу судового наказу, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Пунктом 7 частини 1 статті 168 ЦПК України передбачено, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» розяснено, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. При вирішенні питання про наявність чи відсутність спору про право мають ураховуватися обставини, зокрема, якщо із доданих документів вбачається пропуск позовної давності.

З доданих до заяви про видачу судового наказу доказів вбачається, що розрахунок заборгованості здійснений позивачем за період з 21.05.2017р. по 21.12.2018р.

Враховуючи, що заява про видачу судового наказу надійшла до суду 17.03.2023р., вважаю, що період заборгованості з 21.05.2017р. по 21.12.2018р. включно перевищує встановлені законом строки позовної давності, а тому у видачі судового наказу в цій частині слід відмовити.

Посилання заявника на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у звязку із поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), яким було продовжено строки, визначені в тому числі ст. ст. 257, 258 ЦК України, на строк дії карантину, не можуть бути взяти судом до уваги, оскільки, при вирішенні питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника в порядку наказного провадження, останній буде позбавлений можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строків позовної давності, чим можуть бути обмежені його права.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022р. «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Указом Президента України № 64/20211 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24.02.2022р. строком на 30 діб.

Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022р. «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховна Рада України цей Указ було затверджено.

Надалі, дію воєнного стану неодноразово було продовжено.

Приймаючи до уваги вищевикладене, вважаю, що в даному випадку наявний спір про право, а тому у видачі судового наказу щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат також слід відмовити.

З огляду на вищевикладене, вважаю необхідним відмовити у видачі судового наказу за заявою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за використану електричну енергію, 3% річних та інфляційних втрат.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», ст.ст. 27, 165, 260, 353 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И Л А:

У видачі судового наказу за заявою Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за використану електричну енергію, 3% річних та інфляційних втрат відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : Ткаченко Н.В.