Справа № 344/2603/19
Провадження № 22-ц/4808/812/23
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Працун В.В.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач Івано-Франківська міська рада,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду

справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 ,

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2023 року, ухвалене судом у складі судді Антоняк Т.М.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване майно,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеними вимогами, в обґрунтування яких зазначив, що 13 листопада 2006 року, згідно з договором купівлі-продажу, він придбав 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 . Дана квартира належить йому на приватної власності та зареєстрована Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 05.01.2007 року. Господарська будівля (літня кухня), розташована на земельній ділянці по АДРЕСА_2 .

Згідно технічного паспорту на господарську будівлю (літню кухню) від 04 вересня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 розташовані наступні будівлі та споруди: квартира АДРЕСА_3 , фіртка № 1, огорожа № 2.

06 вересня 2018 року комунальним підприємством «Архітектурно-планувальне бюро» Надвірнянської районної ради було проведено технічний огляд на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки та санітарному законодавству, за наслідками якого у самочинно побудованої літньої кухні порушень державних будівельних норм, стандартів і правил не виявлено. Дана будівля була побудована ще задовго до його придбання квартири та була передана йому у користування продавцем ОСОБА_3 .

З моменту купівлі квартири, тобто з 2006 року та по сьогоднішній день користування будівлею літньої кухні він здійснює добросовісно, постійно та відкрито. Оскільки у попередньої власниці на час продажу домогосподарства були відсутні будь-які правовстановлюючі документи на літню кухню, то вона не мала змоги відчужити на його користь вище зазначену будівлю. У зв`язку з чим у нього відсутня інша змога узаконити дану будівлю, окрім звернення до суду з позовом про визнання права власності.

У зв`язку з вищевикладеним, просив суд визнати за ним право власності на самочинно збудоване ним нерухоме майно господарську будівлю літню кухню, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , яка складається з однієї кімнати, площею 7,7 кв.м.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Івано-Франківської міської ради про визнання права власності на самочинно збудоване майно відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин по справі, просить суд апеляційної інстанції рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що 13.11.2006 року він придбав 1/2 квартири АДРЕСА_1 , яка складалася із двох кімнат.

04.09.2018 року підприємцем ОСОБА_5 було виготовлено на замовлення позивача Технічний паспорт на літню кухню за адресою: АДРЕСА_1 .За результатами проведеної технічної інвентаризації було встановлено, що на земельній ділянці під квартирою АДРЕСА_3 як приналежність знаходиться літня кухня, яка займає площу земельної ділянки 11,0 кв.м.

На поверховому плані технічного паспорта дана літня кухня зображена як «збудована самочинно» та згідно експлікації приміщень до плану поверхів будинку, дана літня кухня складається з одного приміщення, площею 7,7 кв.м. Також, в даному технічному паспорті зазначено, що рік побудови даної літньої кухні 1965 рік.

За інформацією, яка міститься в Звіті про проведення технічного огляду на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки та санітарному законодавству, складеного КП «Архітектурно-планувальне бюро» Надвірнянської районної ради 06.09.2018 року №02-8/251 категорію технічного стану вказаної літньої кухні визначено як «1», що означає, що будівля літньої кухні знаходиться в доброму стані, тобто, конструктивні елементи будівлі в цілому придатні для експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії. Порушень державних будівельних норм, стандартів і правил не виявлено.

Скаржник не погоджується з висновком суду про те, що не надання доказів звернення позивача до компетентних органів стосовно узаконення самочинно збудованої нерухомості, а також відмови компетентних органів у вирішенні спірного питання є підставою для відмови у задоволенні позову. Питання прийняття в експлуатацію даної літньої кухні позивачем після 2006 року не могло бути предметом розгляду компетентних органів згідно законодавства.

Технічним паспортом на літню кухню, що розташована по АДРЕСА_1 , складеним підприємцем ОСОБА_5 04.09.2018 року підтверджується факт того, що спірний об`єкт нерухомості збудовано в 1965 році.

Скаржник посилається на те, що чинне законодавство визначає, що введення в експлуатацію господарських будівель і споруд органами державного архітектурно-будівельного контролю можливе виключно у випадку, якщо такий об`єкт нерухомості споруджений в період з 05.08.1992 року. Оскільки спірна господарська споруда була споруджена в 1965 році, тобто до 05.08.1992 року, то в позивача були відсутні правові підстави звертатися до органу державного архітектурно-будівельного контролю з метою прийняття цього об`єкта в експлуатацію.

Крім того зазначив, що згідно із пунктом 77 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Оскільки документ про прийняття цієї споруди в експлуатацію позивач не має можливості отримати із незалежних від його волі причин, а без його наявності провести державну реєстрацію речового права не вбачається за можливе, відтак позивач і звернувся до суду із заявленими ним вимогами.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник позивача ОСОБА_6 не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Від представника позивача ОСОБА_2 на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, вимоги апеляційної скарги підтримують.

У судове засідання представник Івано-Франківської міської ради не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлені у відповідності до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без позивача та відповідача по справі, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що господарська будівля (літня кухня), розташована по АДРЕСА_2 є самочинно збудованою. Спірне приміщення у передбаченому законом порядку до експлуатації не приймались, даних щодо звернення позивача до компетентних органів стосовно узаконення самочинно збудованої літньої кухні, а також про відмову цих органів у вирішенні спірного питання матеріали справи не містять, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову,оскільки звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності доказів про те, що це питання було предметом розгляду компетентного державного органу.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не в повній мірі відповідають встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 13.11.2006 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 купили в рівних долях по 1/2 частині у ОСОБА_3 квартиру під АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13147726 від 05.01.2007 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 належить по 1/2 частині квартира під АДРЕСА_1 .

Відповідно до технічного паспорта на будинок - літня кухня, згідно схематичного плану розташовані наступні будівлі та споруди: квартира АДРЕСА_3 , фіртка № 1, огорожа № 2.

Відповідно до Звіту про проведення технічного огляду на відповідність державним стандартам, будівельним нормам і правилам, нормативним актам з пожежної безпеки та санітарному законодавству, виготовленого комунальним підприємством «Архітектурно-планувальне бюро» Надвірнянської районної ради, визначено категорію технічного стану будівлі літньої кухні домоволодіння. по АДРЕСА_1 як «1», в цілому будівля літньої кухні знаходиться в доброму стані, тобто конструктивні елементи будівлі в цілому придатні для експлуатації, але потребують ремонту, який найдоцільніший на цій стадії.

Вірогідна ринкова вартість нежитлового приміщення на 29.01.2019 року складає 75 349,00 гривень, що підтверджується звітом № 006/01-19 про незалежну оцінку будівлі літньої кухні літ."Б".

У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва.

Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно з частиною третьою статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Правовідносини щодо будівництва садових будинків і набуття прав на них до 05 серпня 1992 року регламентувалися нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року, а не нормами ЦК України від 16 січня 2003 року, на які послався суд першої інстанції, оцінюючи підстав виникнення права власності на новостворене майно.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частинами першою та другою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на зазначений час, не пов`язувало виникнення права власності на садові будинки з надвірними будівлями та спорудами з державною реєстрацією такого права.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року «Про затвердження Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт» було передбачено, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки, дачні та садові будинки, споруджені до 05 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 02 червня 2011 року.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією права власності на збудовані об`єкти нерухомого майна, нерозривно пов`язані з законодавством у сфері містобудування, а саме із Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Так, відповідно до норм вказаного Закону, обов`язковою умовою створення об`єкта містобудування як об`єкта цивільно-правових відносин, щодо якого можуть виникати речові права, є прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

Згідно пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону в редакції на час звернення позивача з позовомЗгідно пункті 9 Розділу V «Прикінцеві положення» цього Закону в редакції на час звернення позивача з позовом Орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію:

збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів;

збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення.

Порядок прийняття в експлуатацію таких об`єктів і проведення технічного обстеження визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. При цьому технічне обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів включно, господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 100 квадратних метрів включно проводиться в ході їх технічної інвентаризації з відповідною відміткою в технічному паспорті.

Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатації. Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №607/16873/18, від 15 жовтня 2020 року у справі №623/214/17.

Судом встановлено, що спірна літня кухня, згідно технічного паспорту побудована 1965 році.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково застосував норми ч.3 ст.376 ЦК України та дійшов помилкового висновку щодо необхідності прийняття вказаної літньої кухні в експлуатацію. Колегія судді погоджується із доводами апеляційної скарги в цій частині.

Разом з тим, відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Позивач звертаючись до суду у позовній заяві вказав, що дана будівля була побудована до його придбання квартири,з моменту придбання квартири з 2006 року він користується будівлею літньої кухні. На його замовлення було виготовлено 04 вересня 2018 року технічний паспорт на літню кухню, де зазначено рік побудови будівлі -1965.

Позивачем не надано суду доказів, які б засвідчували його право власності або користування земельної ділянки, на якій розташована літня кухня та те, що ця літня кухня відноситься до його квартири АДРЕСА_1 . За таких підстав заявлені вимоги позивач не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд, зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 , але не вірно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права.

Відповідно до ч.4 ст.376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки судом першої інстанції не правильно застосовані норми матеріального права, однак дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне змінити мотивувальну частину оскаржуваного рішення з викладенням мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд змінює судове рішення, але виключно у частині мотивів його ухвалення, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Гресько Василь Васильович, задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 липня 2023 року

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

Є.Є. Мальцева