П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року місто Київ

справа № 752/18156/21

провадження №22-ц/824/4206/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - АТ «Сенс Банк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Сенс Банк»

на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 13 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Ольшевської І.О.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача АТ «Альфа-Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовано тим, що 8 серпня 2006 року між ОСОБА_3 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником прав і обов`язків якого є АТ «Альфа-Банк», укладено договір кредиту № 10-29/2318, за умовами якого банк прийняв на себе зобов`язання надати позичальнику кредитні кошти в сумі 55000 грн. зі строком повернення до 7 серпня 2021 року.

В забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 , в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір від 8 серпня 2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 2911. За умовами іпотечного договору в іпотеку банку передано нерухоме майно: однокімнатна квартири АДРЕСА_1 .

Підпунктом 1.4.1 пункту 1.4 Іпотечного договору передбачений зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання: повернення кредиту в розмірі 55000 грн. з порядком погашення заборгованості за кредитом в порядку, визначеному договором, яким обумовлено основне зобов`язання та кінцевим терміном погашення всієї заборгованості за кредитом до 7 серпня 2021 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене основне зобов`язання.

Згідно п.4.5 кредитного договору у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.7 та 3.3.8 цього договору більше 90 днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, і позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі з процентами та штрафними санкціями.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 19 жовтня 2018 року у справі № 753/5222/18 позовні вимоги банку про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені, стягнуто з позичальника ОСОБА_3 та ОСОБА_6 заборгованість в сумі 148556,14 грн., що виникли станом на 8 лютого 2018 року і складалась з: боргу за кредитом в сумі 46738 грн., проценти в сумі 87185,88 грн., інфляційні втрати за кредитом в сумі 4081,20 грн., інфляційні втрати за процентами в сумі 10551,06 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі №753/5222/18 встановлено, що позичальник востаннє сплатив кошти на погашення кредиту 27 жовтня 2008 року у сумі 307,95 грн. Наступний платіж на погашення кредиту він мав здійснити до 25 листопада 2008 року, проте платіж не здійснив, як і взагалі жодних платежів на погашення кредиту більше не вчиняв, що стверджується наданим банком розрахунком боргу.

Отже, відповідно до п.4.5 договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив на 90 день з моменту несплати 25 листопада 2008 року чергового платежу, тобто сплив на 24 лютого 2009 року, а тому наступного дня 25 лютого 2009 року настав обумовлений кредитним договором строк повернення кредиту в повному обсязі.

Таким чином, починаючи з 25 лютого 2009 року відповідач набув право звернення стягнення за кредитним договором у повному обсязі, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У той же час з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса АТ «Альфа-Банк» звернувся 8 жовтня 2020 року.

З дня виникнення права вимоги банку минуло більше трьох років, а відтак відсутні підстави вважати безспірною суму боргу. З дня ухвалення заочного рішення про стягнення боргу за кредитним договором від 19жовтня 2018 року, відповідач втратив право нараховувати відсотки за користування кредитом, таким чином зазначення періоду виникнення заборгованості є невірним.

Строк звернення за вимогами про стягнення суми боргу за кредитним договором сплив 25 лютого 2012 року, отже і право банку вимагати задоволення вимог за кредитним договором за рахунок предмету іпотеки припинилось 25 лютого 2012 року. Приватним нотаріусом в порушення передбачених чинним законодавством норм вчинено виконавчий напис 8 жовтня 2020 року, тобто після закінчення трирічного терміну з дня виникнення у стягувача права вимоги.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 13 вересня 2022 року, описка в якому виправлена ухвалою від 30 вересня 2022 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2320 від 8 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням. представник АТ «Альфа-Банк» подав апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити. Апелянт вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню через їх недоведеність, оскільки на час вчинення оспорюваного виконавчого напису сума заборгованості за кредитом була безспірною. Позивачем взагалі не спростовано розрахунок заборгованості та суму боргу за виконавчим написом. Сама лише незгода позивача із заборгованістю, зазначаю у виконавчому написи нотаріуса , не може бути безумовною підставою для задоволення позовних вимог. Висновки суду про те, що відповідач не надав приватному нотаріусу необхідних та достатніх документів, зокрема, які підтверджують безспірність заборгованості позивача, не підтверджені допустимими доказами та ґрунтуються на припущеннях.

Апелянт вважає, що обраний позивачем спосіб захисту фактично усуває від вирішення спору нового власника спірного майна на підставі реєстраційного підтвердження, як особи, з якою дійсно існує юридичний спір в цій справі. Такий довід апелянт обґрунтовує тим, що предмет іпотеки було реалізовано в порядку реалізації арештованого приватним виконавчем майна, виконавчий напис нотаріуса № 2320 є фактично виконаним. Враховуючи, що в даний час власником спірного майна є третя особа, визнання виконавчого напису нотаріуса № 2320 таким, що не підлягає захисту є неефективним способом захисту порушеного права, оскільки не призведе до відновлення порушеного права володіння, з огляду на те, що право власності за новим власником майна, який придбав квартиру з торгів, зареєстровано не на підставі виконавчого напису нотаріуса, а в рамках виконавчого провадження, в результаті реалізації предмета іпотеки із наступним оформленням прав переможця торгів свідоцтвом, виданим нотаріусом.

Апелянт вважає, що надання судом оцінки правомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса в рамках цієї справи є передчасним і повинно розглядатися в спорі про витребування майна із встановленням обставин незаконного вибуття майна власника на підставі наданих сторонами належних та допустимих доказів із визначенням належного кола відповідачів.

Крім того, апелянт вважає, що спір у даній справі щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з його фактичним виконанням та закінченням виконавчого провадження - відсутній, з підстав встановлених п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, внаслідок чого справа підлягає закриттю.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою від 1 лютого 2023 року, що була занесена до протоколу судового засідання, Київським апеляційним судом залучена до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_2 , яка придбала спірну квартиру з торгів.

В судове засіданні представник АТ «Сенс-Банк», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А., ОСОБА_2 не з`явилися, про місце, день і час засідання суду були повідомлені, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень ( а.с.183-187), причини своєї неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

ОСОБА_6 проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення суду як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційного скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 8 серпня 2006 року між ОСОБА_3 та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником прав і обов`язків якого є АТ «Альфа-Банк», яке в свою чергу змінило назву на АТ «Сенс Банк», укладено договір кредиту № 10-29/2318, за умовами якого банк прийняв на себе зобов`язання надати позичальнику кредитні кошти в сумі 55000 грн. строком повернення до 7 серпня 2021 року, зі сплатою 18% річних.

У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 був укладений Іпотечний договір від 8 серпня 2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 2911.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року у справі № 753/5222/18 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», яке змінило назву на АТ «Сенс-Банк», до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 10-2.9/2318 від 8 серпня 2016 року, встановлено, що позичальник востаннє сплатив кошти на погашення кредиту 27 жовтня 2008 року у сумі 307,95 грн.

8 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2320, яким запропоновано звернути стягнення на однокімнатну квартиру, загальною площею 26,5 кв.м., Житловою 13,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Власником предмета іпотеки є ОСОБА_4 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 10 листопада 2004 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біляєвим В.О. і зареєстровано в реєстрі за № 5808.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки, запропоновано задовольнити вимоги стягувача в розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання /неналежного виконання позичальником умов кредитного договору за період з 23 липня 2018 року по 23 липня 2020 року, а саме: строкова заборгованість - 4204 грн.; прострочена заборгованість - 42534 грн.; строкова заборгованість по нарахованих відсотках - 110400,94 грн.. Загальна сума заборгованості становить 157902,34 грн. та сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису. Плата за вчинення нотаріальних дій (сума державного мита, яке сплачує стягував за вчинення виконавчого напису) становить 1400 грн.

Крім того, судом установлено, що останній платіж позичальник сплатив 27 жовтня 2008 року, відповідно до умов кредитного договору наступний платіж мав бути сплачений у термін до 25 листопада 2008 року.

Пунктом 4.5 умов кредитного договору передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених п.п.3.3.7, 3.3.8 цього договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того,що кредитор звернувся до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису поза межами трирічного строку з моменту виникнення у нього права; кредитором розрахована заборгованість по відсоткам, які розраховані за період, який виходить за межі строку кредитування, що не дає підстав вважати заборгованість безспірною; кредитор не направляв позичальнику та іпотекодавцю вимогу про усунення порушень, що свідчить про порушення порядку вчинення виконавчого напису.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або в іншім способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.8 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17 підтвердила висновок, викладений у постанові від 2 липня 2019 року у справі №916/3006/17, що норми ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час вчинення спірних виконавчих написів) слід застосовувати разом з нормами ч.2 ст.88 цього Закону та статті 257 ЦК України, які передбачають трирічний строк від дня виникнення права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис.

За умовами кредитного договору, укладеного 8 серпня 2006 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 , кредит надається позичальнику строком до 7 серпня 2021 року. Позичальник зобов`язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірі та в строки, передбачені Графіком погашення заборгованості по кредиту та сплати процентів за користування кредитом, в порядку, визначеному п.п.2.4, 2.5 цього договору.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, враховуючи положення п.4.5 кредитного договору, строк користування кредитом сплив 25 лютого 2009 року. З 26 лютого 2009 року банк мав дізнатися про своє порушене право та в межах трирічного строку звернутись до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису нотаріуса, а саме до 25 лютого 2012 року.

Виконавчий напис, яким пропонується звернути стягнення на однокімнатну квартиру, належну ОСОБА_1 , вчинений приватним нотаріусом КМНО Михайленко С.А. 8 жовтня 2020 року.

Таким чином, виконавчий напис вчинений поза межами трирічного строку з дня виникнення у кредитора права вимоги є підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису ( ст.88 Закону України «Про нотаріат»)

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, виснувала, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановивши, що відповідачем заборгованість за кредитним договором, яка складається, в тому числі і з заборгованості по відсотках, розрахована за період з 23 липня 2018 року по 23 липня 2020 року, тобто поза межами строку кредитування, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заборгованість, в погашення якої звернуто стягнення, не може вважатися безспірною.

Крім того, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов правильного висновку, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання позивачем вимоги про усунення порушень договору, а відтак і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, що свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення позичальника.

Доводи апеляційної скарги щодо невірно обраного способу захисту, з урахуванням того, що на даний час квартира реалізована з торгів в порядку реалізації арештованого майна і не на підставі оскаржуваного виконавчого напису, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки обраний позивачем спосіб захисту є ефективним, спрямований на відновлення її порушеного права. При цьому, апеляційним судом до участі у справі була залучена особа, яка придбала квартиру, в якості третьої особи, так як суд вважав, що цим рішенням вирішуються питання про права, інтереси та обов`язки ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а у значній мірі зводяться до незгоди з висновками суду.

За змістом ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 13 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 13 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус