Справа № 487/3823/22
Провадження № 2/487/849/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Нікітіна Д.Г., при секретарі Сідлецькій О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Миколаївська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду м.Миколаєва з заявою до заінтересованої особи - Миколаївська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, просила суд встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю як брата та сестри, не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання заявник не з`явився, представник заявника адвокат Рудь О.А. надала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та за відсутності заявника, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просили розглядати справу у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У відповідності до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці46 років помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 19.07.2022р. Новоодеським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Зазначене майно належало померлому на праві приватної власності: 1/2 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.05.2018р. державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (1/2 частка) і 1/2 частки на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15.12.2003р., виданого Фондом комунальної власності Миколаївської міської ради на підставі розпорядження від 12.12.2003р. за №3390-р.

З дитинства ОСОБА_2 був інвалідом І групи категорії «А», що підтверджується Довідкою до Акта огляду МСЕК серії 10 ААА №303435 від 31.08.2011р., тобто особою з виключно високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактичну нездатність до самообслуговування (п.27 Положення «Про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності», затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009р. № 1317).

Рішенням місцевого Заводського районного суду міста Миколаєва №2-1275/2002 від 21.05.2002р. ОСОБА_2 було визнано недієздатним. Необхідний догляд та опіку над ним здійснювала його мати, ОСОБА_3 , що підтверджується Розпорядженням адміністрації Заводського району Виконавчого комітету ММР від 25.07.2002р. за №69р «Про призначення опіки над недієздатним гр. ОСОБА_2 ». Взимку 2017 року через погіршення стану її здоров`я, та неможливість через це здійснювати повноцінний догляд за сином, до них у квартиру переїхала жити позивач - ОСОБА_1 , аби допомагати опікуватись ОСОБА_2 .

Сім`ї позивача та померлого ОСОБА_2 були знайомі досить тривалий час, вони були сусідами за попереднім місцем проживання в Узбекистані. їх відносини вже в той час були родинними. ОСОБА_1 вважала матір ОСОБА_2 своєю тіткою, так її і називала, а його самого - молодшим братом. Батько позивача постійно допомагав матері ОСОБА_2 , так як чоловіка у них не було, а для догляду за дитиною-інвалідом потрібна була чоловіча сила - підняти його, перенести, перевезти тощо. Жінки готували разом їжу на всіх, разом консервували та робили запаси на зиму, разом проводили і свята. Після переїзду до Миколаєва сім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жили разом в квартирі останніх, лише згодом батьки ОСОБА_1 придбали будинок в с.Гур`ївка та переїхали до нього. Однак родинні відносини вони підтримувати не перестали.

Після смерті матері ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доглядати за інвалідом продовжила позивач. А згідно рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.03.2018р. ОСОБА_1 стала офіційно опікуном ОСОБА_2 . До 2019 року вони проживали разом в його квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за цією ж адресою вони обоє були також зареєстровані. З 2019року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переїхали до АДРЕСА_3 , тобто в помешкання, яке належить позивачу на праві приватної власності на підставі договору дарування від 22.12.1994р..

ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 проживали разом як брат та сестра. Позивач дбала про ОСОБА_2 , доглядала за ним та слідкувала за його гігієною, купувала харчі та готувала їжу на двох, прибирала в оселі, тобто всіляко створювала спільний побут. Витрати також у них були спільні, заявник розпоряджалася пенсією ОСОБА_2 , а натомість свої кошти витрачала на придбання харчів, ліків для нього тощо, що свідчить про наявність у них спільного бюджету та спільного господарства. Відносини між ОСОБА_2 та позивачем базувались не лише на догляді та опіці, а й почуттях, притаманних членам однієї сім`ї - любові, повазі, співпереживанні тощо.

Відповідно до Акту від 12.1 і.2022р., складеного сусідами позивача та померлого ОСОБА_2 , що проживають за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_1 переїхала до сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які проживали в квартирі АДРЕСА_1 на початку 2017 року. В той час ОСОБА_3 мала проблеми зі здоров`ям і не могла самостійно повністю здійснювати догляд за своїм сином інвалідом ОСОБА_2 . Вони повноцінно стали однією сім`єю, в розмові називали одне одного брат, тітка, племінниця. Вони бували у них у гостях та бачили їх відносини між собою, спільний побут, вони вели себе як члени однієї сім`ї. Восени 2019року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 переїхали до Гур`ївки . З того часу ОСОБА_1 лише навідувалась та навідується, щоб наглянути за квартирою.

Відповідно до Заяви сусідів позивача із с.Гур`ївка, вбачається що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали разом за адресою: АДРЕСА_3 однією сім`єю як брат та сестра з моменту приїзду в село 2019р. по день його смерті 2022р. Вони мали спільний побут, бюджет, разом харчувались та разом жили. За спільні кошти в будинок вони придбали бойлер, газовий котел, поміняли електропроводку в будинку та здійснили утеплення будинку. ОСОБА_1 в розмові завжди називала ОСОБА_2 братом та відзивалась про нього з любов`ю та ніжністю. ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_2 після його смерті, а нині доглядає за його могилою та планує поставити пам`ятник.

Відповідно до відповіді за даними Гур`ївськогостаростинського округу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно проживала без реєстрації у власному житлі на території Гур`ївськогостаростинського округу за адресою: АДРЕСА_3 з 2019року по 19 липня 2022року та мала наступний склад сім`ї: з 2019року по 16.03.2021року за вказаною адресою вона разом із ОСОБА_2 проживали без реєстрації. Разом із ними в цей період проживали також донька заявника - ОСОБА_12 та матір - ОСОБА_13 , однак вони були зареєстровані в будинку.

Фахівцями із соціальної роботи спільно зі старостою Ґур`ївськогостаростинського округу у 2021 році проводилось обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним актом від 16.12.2021р. В ньому зазначається, що ОСОБА_1 являється опікуном та здійснює догляд за особою з інвалідністю І групи з дитинства ОСОБА_2 , який за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , проте на даний час проживають за адресою: АДРЕСА_3 , в будинку який на праві власності належить ОСОБА_1 . Під час обстеження встановлено, що ОСОБА_2 має окрему кімнату, в якій є все необхідне для проживання. Умови в будинку задовільні: є газове опалення, ванна кімната, туалет, водопостачання.

Відповідно до довідки від 01.12.2022р., виданої амбулаторією загальної практики сімейної медицини с.Гур`ївка, ОСОБА_1 дійсно знаходилась по догляду (придбання ліків, виконання медичних призначень) за хворим інвалідом з дитинства першої групи «А» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2019р. по VII 2022р.

Після смерті ОСОБА_2 позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, посилаючись на те, що вона більше п`яти років проживала з ОСОБА_2 однією сім`єю, вела з ним спільне господарство, піклувалася про нього, а в наступному і поховала його. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70449764 від 27.10.2022р. Першою миколаївською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №276/2022р (номер у спадковому реєстрі №69850156), а також листом від 26.07.2022р. за №310/01-16 роз`яснено, що факт проживання ОСОБА_1 однією сім`єю із спадкодавцем можливо встановити лише в судовому порядку.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03.06.99 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт.

Сімейний Кодекс говорить, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У зв`язку з викладеними вище обставинами, змушена звернутися до суду з заявою про встановлення саме в судовому порядку факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю як брата та сестри, не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до інформації, наведеної у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року (Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення), факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст.256 ЦПК) встановлюється в судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Таким чином, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 р., ст. ст. 2, 4, 13, 76-81, 95, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Миколаївська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю як брата та сестри, не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін