Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача 1 ОСОБА_10,

представників 3-ої особи 1 Подольської О.В., Калічака В.П.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазепіна Валентина Георгіївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, договору іпотеки, скасування записів та витребування майні з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазепіна Валентина Георгіївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, договору іпотеки, скасування записів та витребування майні з чужого незаконного володіння та просить суд визнати недійним договір куполів-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між АТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_4 ; визнати недійсним договір іпотеки квартири, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; скасувати (виключити)запис про іпотеку: 25792531 від 19.04.2018 року, щодо нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 ; скасувати запис про обтяження: 25793193 від 19.04.2018 року, який був зареєстрований на підставі договору іпотеки; витребувати від ОСОБА_6 у власність ОСОБА_3 нерухоме майно , а саме квартиру АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідачів судовий збір.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 13 вересня 2007 року між ОСОБА_7 та ПАТ «УКРСОЦБАНК» укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 014-337-КП. В якості забезпечення виконання зобов`язань, 13 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «УКРСОЦБАНК» укладено договір іпотеки № 014-337- ЗН, посвідчений приватним нотаріусом Сень-Силкою І.В., відповідно до якого в іпотеку банку було передано нерухоме майно, що належить іпотекодавцю, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 . З Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.04.2018 року, державним реєстратором філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради «РОЖІВСЬКЕ» по м. Києву Латою Дмитром Олександровичем винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 39969964 від 02 березня 2018 р., відповідно якого право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 , зареєстроване за ПАТ «УКРСОЦБАНК», , дата державної реєстрації 02 березня 2018 р., номер запису про право власності 25107405. Підставами виникнення права власності зазначено: іпотечний договір, серія та номер: 4248, виданий 13 вересня 2007, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В.; повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 14 вересня 2017. Видавник: ПАТ «УКРСОЦБАНК»; рекомендоване повідомлення, серія та номер: б/н, виданий, 20 вересня 2017, видавник: ПАТ «УКРСОЦБАНК». Дізнавшись про незаконну перереєстрацію нерухомого майна, ОСОБА_3 почала оскаржувати рішення державного реєстратора до Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації МЮУ, де відмовили в задоволенні скарги,в зв`язку зі зміною власника нерухомого майна. Поки скарга перебувала на розгляді Комісії МЮУ, 17.04.2018 року було відчужено згідно з договором купівлі-продажу квартира, нерухоме майно, а саме квартира АДРЕСА_1 укладеним між АТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_4 19.04.2018 року вказане нерухоме майно було передано в іпотеку ОСОБА_5 як забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 28.03.2018 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . В липня 2018 року позивач подала позовну заяву, за результатами якої 20.10.2021 року Київським апеляційним судом винесено постанову та скасовано рішення державного реєстратора філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради «Рожівське» по м. Києву Лати Д.О. від 02.03.2018 року про державну реєстрацію за АТ «УКРСОЦБАНК» права власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 . Позивач вважає, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що укладений між АТ «УКСОЦБАНК» та ОСОБА_4 слід визнати недійсним, оскільки банк не набув право власності на спірну квартиру. Також слід визнати недійсним договір іпотеки, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Враховуючи, що договори є недійсними, томі підлягають скасуванню і записи про іпотеку та про обтяження. Оскільки ОСОБА_8 незаконно набув право власності на спірну квартиру, то вона підлягає витребуванню від ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.01.2022 року відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.01.2022 року задоволено клопотання представника позивача та вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.01.2022 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази у справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 28.06.2022 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28.01.2022 року про забезпечення позову залишено без змін.

17.06.2022 року від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позовну заяву, який долучений до матеріалів справи.

23.06.2022 року від представника відповідача ОСОБА_4 до суду надійшли доповнення до відзиву на позовну заву, які долучені до матеріалів справи.

Ухвалою від 09.11.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Протокольною ухвалою суду від 11.01.2023 року судом було замінено назву третьої особи з ПАТ «Альфа-банк» на АТ «СЕНС БАНК».

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити. Щодо строків позовної давності пояснив, що їх слід відраховувати саме від часу прийняття постанови Київським апеляційним судом, тобто від 20.20.2021 року.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Просить суд застосувати строки позовної давності.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`вився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи АТ «СЕНС БАНК» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Треті особи - приватний нотаріус КМНО Чуловський В.А. та приватний нотаріус КМНО Мазепіна В.Г. - в судове засідання не з`явились. Повідомлялись належним чином. Про причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача ОСОБА_8, представника третьої особи АТ «СЕНС БАНК», вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, 13 вересня 2007 року між ПАТ «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_7 був укладений Договір кредиту № 014-337-КП відповідно до якого ПАТ «УКРСОЦБАНК» надав позичальнику грошові кошти в сумі 281 000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,75 % річних строком повернення кредиту до 12 вересня 2017 року.

В забезпечення виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором 13 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» укладено Іпотечний договір № 014-337-ЗН, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силкою І.В., зареєстрований в реєстрі за № 4248, предметом якого є квартира за адресою АДРЕСА_3 , яка належала позивачу на праві власності на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 17.04.2002 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, реєстраційний номер майна 000.

Як убачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10 квітня 2018 року, державним реєстратором філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради «РОЖІВСЬКЕ» по м. Києву Латою Дмитром Олександровичем винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 39969964 від 02 березня 2018 р., відповідно якого право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_3 , зареєстроване за ПАТ «УКРСОЦБАНК», , дата державної реєстрації 02 березня 2018 р., номер запису про право власності 25107405.

Підставами виникнення права власності зазначено: іпотечний договір, серія та номер: 4248, виданий 13 вересня 2007, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В.; повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 14 вересня 2017. Видавник: ПАТ «УКРСОЦБАНК»; рекомендоване повідомлення, серія та номер: б/н, виданий, 20 вересня 2017, видавник: ПАТ «УКРСОЦБАНК».

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 16.07.2021 року позов ОСОБА_3 до філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради «Рожівське» по м. Києву, м. Київ в особі державного реєстратора Лати Дмитра Олександровича, Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно задовольнити частково. Скасовано рішення державного реєстратора філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради «Рожівське» по м. Києву, м. Київ Лати Дмитра Олександровича від 02 березня 2018 про державну реєстрацію (з відкриттям розділу), індексний номер: 39969964 та припинити право власності ПАТ «УКРСОЦБАНК» (номер запису про право власності 25107405) на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) та поновити запис про право власності ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000). В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 20.10.2021 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.07.2021 року частково скасовано, а сааме а частині задоволення позовних вимог про припинення права власності ПАТ «УКРСОЦБАНК» на квартиру АДРЕСА_1 , а також про поновлення запису про право власності ОСОБА_3 на нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4 . В задоволенні позовних вимог про припинення прав власності ПАТ «УКРСОЦБАНК» на квартиру АДРЕСА_1 та про поновлення запису про право власності ОСОБА_3 відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

17.04.2018 року між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартира АДРЕСА_1 , відповідно до якого вбачається, що ПАТ «УКСОЦБАНК» передає у власність ОСОБА_4 нерухоме майно, а саме картиру АДРЕСА_4 . Нерухоме майно належить ПАТ «УКРСОЦБАНК» на праві приватної власності на підставі іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Сень-Силкою І.В. 13.09.2007 року за № 4248; повідомлення , серія та номер б/н, виданий 14.09.2007 року, видавник ПАТ «УКРСОЦБАНК»; рекомендоване повідомлення, серія та номер б/н, виданий ПАТ «УКРСОЦБАНК»; повідомлення серія та номер: 731, виданий 02.10.2017, видавник 6 Пошта, Київ-94; вимога про усунення порушень, серія та номер : б/н виданий 14.09.2017 року, видавник «ПАТ «УКРСОЦБАНК». Державну реєстрацію права власності на майно за ПАТ «УКРСОЦБАНК» в Державну реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено ОСОБА_9 , державним реєстратором Філії Комунального підприємства Рожівської сільської ради «Рожівське» по місту Києву, м.Київ, згідно рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 39969964 від 02.03.2018 року, номер запису про право власності : 25107405, реєстраційний номер майна: 000.

Актом прийому-передачі спірна квартира була передана від ПАТ «УКРСОЦБАНК» до ОСОБА_4

28.03.2018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1 500 000,00 грн., а останній зобов`язується повернути позику до 28.03.2020 року.

В забезпечення виконання ОСОБА_4 зобов`язань за договором позики 19.04.2018 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мазепіної В.Г., зареєстрований в реєстрі за № 976, предметом якого є квартира за адресою АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А., від 17.04.2018 року за реєстровим номером № 5471, реєстраційний номер майна 000.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилом ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З огляду на викладене, судом встановлено, що рішення державного реєстратора за яким перейшло право власності до ПАТ «УКРСОЦБАНК» на квартиру АДРЕСА_1 рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16.07.2021 року скасовано, отже право власності на спірну квартиру до ПАТ «УКРСОЦБАНК» не перейшло. ПАТ «УКРСОЦБАНК» укладаючи договір купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_4 , фактично не набувши право власності на спірну квартиру, не має право на її відчуження. Отже, суд приходить до висновку, що на день укладення оспорюваного договору купівлі-продажу спірної квартири ПАТ`УКРСОЦБАНК » не був законним власником та не мав права на відчуження спірної квартири.

За таких обставин, суд вважає що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. та зареєстрованому в реєстрі 17.04.2018 року за № 547 є недійсним.

Правові наслідки недійсності правочину встановлені ст.216 ЦК України.

Згідно з вимогами частини першої ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Аналіз частини першої статті 216 ЦК України свідчить про те, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю, що в свою чергу полягає у поверненні кожної із сторін правочину другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування - реституція.

Отже, враховуючи, що судом договір купівлі-продажу спірної квартири визнаний недійсним, також підлягає визнанню недійсним і договір іпотеки укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_4 фактичне не набув права власності на спірну квартиру.

Одночасно із цим, також підлягає скасуванню запис про іпотеку: 25792531 від 19.04.2018 року та запис про обтяження: 25793193 від 19.04.2018 року.

Що стосується позовних вимог про витребування майна із чужого незаконного володіння, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У відповідності до ч. 2 ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Відповідно до висновку Верховного Суду, сформульованого у постанові від 23.12.2020 р. у справі № 639/7253/18, застосовуючи положення частини другої статті 388 ЦК України про те, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті електронних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними, оскільки відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, власник має право витребувати майно, яке вибуло з володіння поза його волею, і в добросовісного набувача.

Відповідно до висновку Верховного Суду, сформульованого у постанові від 25.03.2020 р. у справі № 125/2510/16-ц, до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору застосовується віндикація. Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду України, викладеним у постановах від 17 лютого 2015 року у справі № 6-2407цс15 і від 13 травня 2015 року у справі № 6-67цс15.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

У даній справі наявні докази свідчать про те, що спірне майно вибуло із володіння позивача не з його волі, на підставі рішення державного реєстратора, яке скасовано рішенням суду, а в подальшому на підставі недійсного правочину, укладеного між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_4 , який, в свою чергу, на переконання суду, не є добросовісним набувачем, в розумінні положень ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Враховуючи викладене, а також з метою належного захисту порушених прав позивача, суд вважає, що наявні підстави для витребування спірного майна у власність позивача на підставі ст. 387, 388 ЦК України.

В своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_4 подала заяву про застосування строків позовної давності обґрунтовуючи її наступним. Станом на 17.04.2018 року (дата укладення договору та реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_4 ) доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був публічним та вільним. Відповідно, відповідач, могла довідатися про можливе порушення своїх прав відразу 17.04.2018 року. Незважаючи на це, сама позивач в заяві про забезпечення позову, поданої в межах даної справи, зазначила, що про договір, укладений між ПАТ «УКРСОЦБАНК» та ОСОБА_4 , вона дізналася 20.11.2018 року. Отже, строк звернення до суду слід відраховувати від цієї дати. Позивач звернулась до суду із даним позовом 15.12.2021 року, отже після спливу позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого ст. 81 ЦПК про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Представник позивача стверджує, що позовна давність у цій справі має обчислюватись з моменту, коли постановою Київського апеляційного суду від 20.10.2021 року було остаточно вирішено спір між позивачем та ПАТ «УКРСОЦБАНК».

Отже, відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а не від дня, коли власник майна, яке перебуває у володінні іншої особи, дізнався чи міг дізнатися про кожного нового набувача цього майна.

Оскільки право власності ОСОБА_3 на спірну квартиру було порушено в момент її вибуття з її власності у володіння іншої особи, то початок перебігу позовної давності для позову, поданого на захист цього порушеного права, пов`язується з моментом, коли ОСОБА_3 довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила, а саме про факт вибуття з власності ПАТ «УКРСОЦБАНК» у володіння ОСОБА_4 .

Порушення права та підтвердження такого порушення судовим рішенням не є тотожними поняттями. Закон не пов`язує перебіг позовної давності з ухваленням судового рішення про порушення права особи. Тому перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його права, а не від дня, коли таке порушення було підтверджене судовим рішенням.

Закон також не пов`язує перебіг позовної давності за віндикаційним позовом ані з укладенням певних правочинів щодо майна позивача, ані з фактичним переданням майна порушником, який незаконно заволодів майном позивача, у володіння інших осіб.

Отже, в даному випадку, перебіг позовної давності слід відраховувати саме від 20.11.2018 року, тобто з дати коли позивач отримала повторно Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Даний факт, достовірно вказаний в заяві про забезпечення позову , поданої в межах даної справи (т.1 а.с.64-67).

Оскільки порушення прав позивача було предметом судового розгляду в іншій справі № 752/14152/18, то позивачу було відомо про таке порушення ще на час звернення позивача з позовом у зазначеній справі, що підтверджується копією сторінки цивільної справи № 752/14152/18, яка долучена представником відповідача до матеріалів справи. Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.11.2018 року була отримала ОСОБА_1 , представником позивача, та долучена до матеріалів справи № 752/14152/18.

Підсумовуючи слід зазначити, що позивач дізналася про те, що власником спірної квартири є ОСОБА_4 20.11.2018 року. З позов звернулась до суду 15.12.2021 року.

Даний висновок суду узгоджується з висновками викладеним в постанові Великої палат Верховного суду від 26.11.2019 року у справі за № 914/3224/16. В даній постанові ВП ВС України, з метою забезпечення єдності судової практики Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, висловлених у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 серпня 2018 року у справі № 711/802/17 та від 6 червня 2018 року у справі № 520/14722/16-ц, згідно з якими початок перебігу строків позовної давності за вимогами про витребування майна в порядку статті 388 ЦК України відліковувався з моменту набуття добросовісним набувачем права власності на майно, а не з моменту, коли особа дізналася про вибуття свого майна до іншої особи, яка згодом його відчужила добросовісному набувачу.

Слід зазначити, що ч.5 ст. 267 ЦК України передбачає, що якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Проте, позивачем не подано суду поважних причин пропущення позовної давності.

Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про порушення права позивача та правомірність заявлених вимог, проте, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності, відповідачем заявлено заяву про застосування строку позовної давності, то відповідно в позові слід відмовити за спливом строку позовної давності.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 6, 11, 15, 16, 203, 204, 215, 256, 261, 267, 328, 388, 655 ЦК України, ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 77-80, 88, 89, 133, 141, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазепіна Валентина Георгіївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, договору іпотеки, скасування записів та витребування майні з чужого незаконного володіння відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 15.04.2023 року.

Дані сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання : АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_6 .

Третя особа: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», , адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Велика Васильківська, 100.

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_7 .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мазепіна Валентина Георгіївна, адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Печерській узвіз, 3 кімната 207.

Суддя Н.О.Яровенко