РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ПАТ «Енергобанк» звернулось з позовом в суд до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що 24 вересня 2013 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 00-039417-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA.

Додатковою угодою № 1 від 26 вересня 2013 року до кредитного договору встановлено кредитний ліміт у розмірі 20000 гривень.

Відповідачем було отримано платіжну картку, що підтверджується розпискою останнього від 09 жовтня 2023 року.

Відповідно до п. 2.6. кредитного договору строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання сторонами цього договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії кредитної лінії, за умови, що з боку держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговуванню карткового рахунку, та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін дії кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах.

Пунктом 5.1. кредитного договору передбачено, що за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк щомісячно нараховує проценти, комісії, розраховує та стягує пені та штрафи в розмірі, встановленому тарифами.

Відповідно до п. 6.2. кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу чи виникнення овердрафту держатель зобов`язаний додатково сплатити на користь банку штраф у розмірі, передбаченому тарифами.

Відповідачем умови кредитного договору не виконуються. У зв`язку з цим, відповідачу направлялась повідомлення-вимога від 14 квітня 2016 року щодо необхідності негайно виконати свої зобов`язання шляхом сплати кредитної заборгованості.

Станом на 21 липня 2016 року заборгованість відповідача становить у розмірі 50223 гривні 64 копійки, що складається з:

- 19555 гривень 09 копійок - заборгованість за кредитом;

- 18084 гривні 89 копійок - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості;

- 2550 гривень - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа);

- 10033 гривні 66 копійок - заборгованість за нарахованими процентами.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року відкрито провадження у справі.

У березні 2018 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог (т. 1, а.с. 199-200), в якій просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача:

- 19555 гривень 09 копійок - заборгованість за кредитом;

- 21163 гривні 66 копійок - заборгованість за процентами (за період з 08 січня 2014 року по 20 липня 2016 року у сумі 10033 гривні 66 копійок та за період з 21 липня 2016 року по 06 березня 2018 року у розмірі 11130 гривень);

- 18084 гривні 89 копійок - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості;

- 2550 гривень - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа).

Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 червня 2020 року до участі в справі залучено правонаступника позивача - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність.

Відповідач не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

У матеріалах справи містяться письмові заперечення відповідача, з яких вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову (т. 1, а.с. 146-153). Зазначено, що банком не надано суду жодного дозвільного документу (ліцензії, дозволу) на здійснення банківської діяльності. Також, банком не надано жодних доказів щодо передачі позичальнику кредитних коштів за договором, зокрема, квитанцій, ордерів про видачу готівки. Крім того, зазначено, що він не підписував тарифів як складової частини кредитного договору. Таким чином, банк не ознайомив його під підпис з усіма необхідними складовими частинами договору, що свідчить про його нікчемність. Також, банк не надав йому графік щомісячних платежів. Обов`язок щодо сплати штрафних санкцій повинен бути зафіксований між сторонами у простій письмовій формі та скріплений підписами кожної із сторін, проте такого документу банк не надавав.

З відповіді на відзив представника позивача вбачається, що ПАТ «Енергобанк» на момент видачі кредиту відповідачу мав відповідну ліцензію та дозвіл НБУ на здійснення валютних операцій, тому видача кредиту є правомірною. У матеріалах справи містяться банківські виписки по особовим рахункам відповідача, які підтверджують видачу, часткове повернення та заборгованість останнього за кредитом та нарахованими відсотками. Крім того, до позову було надано копію тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA ТОВ «Автосоюз», що підписані відповідачем та які визначають стандартні параметри кредитування, в тому числі: процента ставка за користування кредитом в розмірі 35 % (п. 1.7. Тарифів); розмір щомісячного мінімального платежу - 5 % від суми боргових зобов`язань, але не менше 50 гривень (п. 1.8. Тарифів); розмір штрафів 0,2 % від простроченої суми заборгованості (переліміту) за кожний день прострочення (п. 1.15., 1.16. Тарифів) (т. 1, а.с. 188-191).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 24 вересня 2013 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 00-039417-01 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA (т. 1, а.с. 22-25).

Додатковою угодою № 1 від 26 вересня 2013 року до кредитного договору встановлено кредитний ліміт у розмірі 20000 гривень (т. 1, а.с. 33).

Відповідно до п. 9.9. цього договору невід`ємну частину цього договору складають: Правила користування кредитною карткою «VISA» (Додаток № 1); Тарифи банк «Додаток № 2) (т. 1, а.с. 26-30).

Відповідачем було отримано платіжну картку, що підтверджується розпискою останнього від 09 жовтня 2023 року (т. 1, а.с. 34).

Відповідно до п. 2.6. кредитного договору строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання сторонами цього договору. Якщо не пізніше ніж за 45 календарних днів до закінчення терміну дії кредитної лінії, за умови, що з боку держателя відсутня прострочена заборгованість за кредитом та/або обслуговуванню карткового рахунку, та жодна із сторін в установленому договором порядку не заявить про припинення строку дії кредитної лінії, термін дії кредитної лінії продовжується на той же строк і на тих же умовах.

Пунктом 5.1. кредитного договору передбачено, що за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк щомісячно нараховує проценти, комісії, розраховує та стягує пені та штрафи в розмірі, встановленому тарифами.

Відповідно до п. 6.2. кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення мінімального платежу чи виникнення овердрафту держатель зобов`язаний додатково сплатити на користь банку штраф у розмірі, передбаченому тарифами.

З позову вбачається, що відповідач свої зобов`язання за умовами укладеного договору не виконує.

Відповідач, заперечуючи заявлені позовні вимоги, зазначає про те, що банком не надано суду жодного дозвільного документу (ліцензії, дозволу) на здійснення банківської діяльності. Також, банком не надано жодних доказів щодо передачі позичальнику кредитних коштів за договором, зокрема, квитанцій, ордерів про видачу готівки. Крім того, зазначено, що він не підписував тарифів як складової частини кредитного договору. Таким чином, банк не ознайомив його під підпис з усіма необхідними складовими частинами договору, що свідчить про його нікчемність.

У матеріалах справи мітиться копія банківської ліцензії № 46 від 20 жовтня 2011 року, виданої ПАТ «Енергобанк» на право надання банківських послуг, визначених ч. 3 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та копія генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій від 20 жовтня 2011 року № 46 (т. 1, а.с. 192, 193).

Таким чином, ПАТ «Енергобанк» на момент підписання з відповідачем договору про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA - 24 вересня 2013 року мало право на здійснення банківської діяльності.

Відповідач вказує на те, що він не підписував тарифів як складової частини кредитного договору.

Разом з тим, у матеріалах справи міститься копія тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA ТОВ «Автосоюз» (т. 1, а.с. 30), які підписані відповідачем.

ОСОБА_1 клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи не заявлялось.

За таких обставин, відповідачем не надано доказів на спростування доводів сторони позивача щодо наявності факту підписання ним тарифів.

Відповідач також посилається на те, що кредитні кошти йому банком не передавались та стороною позивача докази на підтвердження вказаних обставин не надані.

Разом з тим, на підтвердження користування кредитними коштами та часткового виконання своїх зобов`язань щодо їх повернення стороною позивача надана суду виписки по картковому рахунку відповідача за період з 24 вересня 2013 року по 20 липня 2016 року (т. 1, а.с. 58-139) та за період з 21 липня 2016 року по 06 березня 2018 року (т. 1, а.с. 203-212).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

При цьому згідно п. 3 цього Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу).

Таким чином, наявні в матеріалах справи виписки по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, в сукупності з іншими доказами, зокрема, з наданими розрахунками заборгованості (т. 1, а.с. 9-18, 201), підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом.

Відповідач доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості суду не подав.

Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови Кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Сплата прострочених відсотків, штрафів обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Станом на 06 березня 2018 року заборгованість відповідача становить у розмірі 61353 гривні 64 копійки, що складається з:

- 19555 гривень 09 копійок - заборгованість за кредитом;

- 21163 гривні 66 копійок - заборгованість за процентами (за період з 08 січня 2014 року по 20 липня 2016 року у сумі 10033 гривні 66 копійок та за період з 21 липня 2016 року по 06 березня 2018 року у розмірі 11130 гривень);

- 18084 гривні 89 копійок - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості;

- 2550 гривень - заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа).

Розрахунок загальної суми заборгованості відповідача по кредитному договору станом на 06 березня 2018 року наданий суду і відповідає вимогам закону (т. 1, а.с. 201).

З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в розмірі 1762 гривні.

Керуючись статтями 526, 625, 651, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положенням про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (м. Київ, вул. Ав. Ігоря Сікорського, 8, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (м. Київ, вул. Ав. Ігоря Сікорського, 8, ) заборгованість за кредитом у розмірі 19555 гривень 09 копійок, заборгованість за процентами у розмірі 21163 гривні 66 копійок, заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості в сумі 18084 гривні 89 копійок, заборгованість за штрафами за виникнення простроченої заборгованості (константа) в розмірі 2550 гривень та судовий збір в розмірі 1762 гривні.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2023 року.

Суддя: