Справа № 128/2735/20
Провадження № 22-ц/801/713/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 рокуСправа № 128/2735/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.

Секретар: Ковальчук О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 лютого 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ часток в натурі,

Рішення ухвалила суддя Васильєва Т. Ю.

Рішення ухвалено у м. Вінниці

Дата складання повного тексту рішення 02 лютого 2023 року,

В с т а н о в и в :

У жовні 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про виділ часток в натурі, мотивуючи свої вимоги тим, що у його приватній власності знаходиться 12/25 часток нерухомого майна житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами загальною площею 152,3 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і земельної ділянки за цією адресою, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Ці частки нерухомого майна він отримав у власність від ОСОБА_3 за договорами дарування від 23 січня 2020 року.

Спільну часткову власність у нерухомому майні і земельній ділянці позивач ділить із ОСОБА_1 , у якої на праві приватної власності перебуває 13/25 часток будинковолодіння і 13/25 часток земельної ділянки.

Між сторонами склався порядок фактичного користування нерухомістю, відповідно до якого у користуванні позивача перебуває частина будинку, що складається із: кімнати 2-3 і кімнати 2-4 в житловому будинку літ. «А», із кухні 2-1, кімнати 2-2 в прибудові літ. «А1» загальною площею 64,9 кв. м., у тому числі житловою площею 51,1 кв. м.; а також: ганок; сарай літ. «Б» з вигрібною ямою № 6; гараж літ. «В» з оглядовою ямою літ. «о/я»; сарай літ. «в»; убиральня літ. «Д»; ворота № 2; хвіртка № 3.

У відповідача в користуванні перебуває частина будинку, що складається із: кімнати 1-2 і кімнати 1-3 в житловому будинку літ. «А»; приміщення: передпокій 1-1, кухні 1-4, санвузол 1-5, гараж 1 в прибудові літ. «а2» загальною площею 83,1 кв. м., в тому числі житловою площею 35,1 кв. м.; ганок; огорожа № 1; криниця № 4; вигрібна яма № 5.

Таке фактичне користування будинковолодінням співвласниками продовжує бути незмінним впродовж багатьох років та є відповідним до встановленого користування ще попередніми власниками частки позивача.

Після набуття права власності позивачем в 2020 році на 12/25 часток у будинковолодіння та 12/25 часток у земельній ділянці, відповідач постійно здійснює перешкоди у вільному користуванні майном позивача.

У побутових відносинах сторони не можуть дійти спільних порозумінь. Виділення в натурі належних часток у добровільному порядку між сторонами згоди досягти неможливо, тому позивач просив виділити йому в натурі 12/25 часток нерухомого майна житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які складаються із: приміщення: кімнати 2-3 і кімнати 2-4 в житловому будинку літ. «А», із кухні 2-1, кімнати 2-2 в прибудові літ. «А1» загальною площею 64,9 кв. м., у тому числі житловою площею 51,1 кв. м.; а також: ганок; сарай літ. «Б» з вигрібною ямою № 6; гараж літ. «В» з оглядовою ямою літ. «о/я»; сарай літ. «в»; убиральня літ. «Д»; ворота № 2; хвіртка № 3 та виділити йому в натурі 12/25 часток земельної ділянки за кадастровим номером :02:008:0124 по АДРЕСА_1 .

Після проведеної по справі судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи та отримання 17 січня 2022 року судом висновку експерта № ОС-419 від 30 грудня 2021 року, позивачем ОСОБА_2 подана заява про уточнення позовних вимог, у якій він просив: виділити йому в натурі 12/25 часток нерухомого майна житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 згідно варіанту № 2 (додаток 11) висновку експерта № ОС-419 від 30 грудня 2021 року, а саме: частину, яка складається із приміщень: кухні 2-1, кімнати 2-2 в прибудові літ. «А1», кімнати 2-3, кімнати 2-4 в житловому будинку літ. «А» загальною площею 64,9 кв. м.; ганок; сарай літ. «Б» з вигрібною ямою № 6; гараж літ. «В» з оглядовою ямою літ. «о/я»; сарай літ. «в»; убиральня літ. «Д»; ворота № 2. Частка співвласника після виділу становить 47/100; ОСОБА_1 (співвласнику 13/25 часток) виділити в натурі частину, яка складається із: передпокою 1-1, кухні 1-4, санвузла 1-5, гаража літ. «І», житлову кімнату 1-2, житлову кімнату 1-3 в житловому будинку літ. «А» загальною площею 83,1 кв. м.; ганок, огорожу № 1, хвіртку № 3, криницю № 4, вигрібну яму № 5. Частка співвласника після виділу становить 53/100;

Виділити ОСОБА_2 в натурі 12/25 часток земельної ділянки кадастровий номер :02:008:0124 по АДРЕСА_1 , згідно варіанту № 6 (додаток № 17) висновку експерта № ОС-419 від 30 грудня 2021 року:

ОСОБА_2 співвласнику 12/25 часток земельної ділянки, виділити в натурі земельну ділянку площею 622 кв. м.;

ОСОБА_1 співвласнику 13/25 часток земельної ділянки, виділити в натурі земельну ділянку площею 676 кв. м.;

Земельну ділянку площею 19 кв. м. залишити в спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках по 1/2 частці кожному (том 1 а. с. 199-201).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 лютого 2023 року позов задоволено.

Поділено житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності, в натурі, відповідно до варіанту № 2 (додаток № 11) висновку експерта № ОС-419 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у цивільній справі № 128/2735/20 від 30 грудня 2021 року, а саме:

Виділено в натурі власнику 12/25 частки житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами ОСОБА_2 на праві власності: приміщення в житловому будинку літ. «А» з прибудовами: кухня 2-1, житлова кімната 2-2 (прибудова «А1») площею 30,5 кв. м.; житлова кімната 2-3 площею 20,9 кв. м., житлова кімната 2-4 площею 13,5 кв. м.; господарські будівлі та споруди: ганок, сарай «Б», гараж «В», оглядова яма «о/я», сарай «в», убиральня «Д», ворота № 2, вигрібна яма № 6;

Виділено в натурі власнику 13/25 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами ОСОБА_1 на праві власності: приміщення в житловому будинку літ. «А» з прибудовами: передпокій 1-1, кухня 1-4, санвузол 1-5, гараж І (прибудова «а2») площею 48,0 кв. м., житлова кімната 1-2 площею 19,4 кв. м., житлова кімната 1-3 площею 15,7 кв. м.; господарські будівлі та споруди: ганок, огорожа № 1, хвіртка № 3, криниця № 4, вигрібна яма № 5.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 5716,00 грн. за відступ від ідеальних часток.

Поділено земельну ділянку площею 0,1336 га кадастровим номером :02:008:0124, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності, в натурі, відповідно до варіанту № 6 (додаток № 17) висновку експерта № ОС-419 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у цивільній справі № 128/2735/20 від 30 грудня 2021 року, а саме:

виділено в натурі власнику 12/25 часток земельної ділянки ОСОБА_2 на праві власності земельну ділянку площею 0,0622 га, що позначена в додатку 17 до висновку експерта № ОС-419 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у цивільній справі № 128/2735/20 від 30 грудня 2021 року рожевим кольором;

виділено в натурі власнику 13/25 часток земельної ділянки ОСОБА_1 на праві власності земельні ділянки площею 0,0207 га та площею 0,469 га, що позначені в додатку 17 до висновку експерта № ОС-419 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у цивільній справі № 128/2735/20 від 30 грудня 2021 року блакитним кольором;

земельну ділянку площею 0,0038 га, що позначена в додатку 17 до висновку експерта № ОС-419 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у цивільній справі № 128/2735/20 від 30 грудня 2021 року сірим кольором, виділено у спільну часткову власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках по 1/2 частці кожному.

Висновок судового експерта № ОС-419 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у цивільній справі № 128/2735/20 від 30 грудня 2021 року є невід`ємною частиною рішення суду.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 11 681,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову та стягнути судові витрати.

Зазначила, що рішення суду вважає незаконним і таким, що не відповідає нормам матеріального права і прийняте із порушенням норм процесуального права.

Вважає рішення незаконним ще й тому, що судове засідання відбулося 23 січня 2023 року і саме в цю дату суддя ОСОБА_4 вийшла у нарадчу кімнату, а дату ухвалення рішення суду зазначила 02 лютого 2023 року, тобто суд в період з 23 січня 2023 року по 02 лютого 2023 року перебував у нарадчій кімнаті.

В апеляційній скарзі відповідач вказала на те, що суд не взяв до уваги той факт, що перерахунок ідеальних часток в житловому будинку, виходячи із фактичного користування приміщеннями, будівлями і спорудами затверджено 04 жовтня 2016 року і видано заключення № 156 згідно розрахунку ідеальних часток, проведеному із фактичних, що належить до реальних часток від 07 листопада 2016 року із її батьком. Також було визначено межі користування земельною ділянкою в усній домовленості, у спільно-сумісній власності. Тобто, фактично виділ часток відбувся ще за життя попереднього співвласника будинку.

Суд ухвалив рішення на помилках, що допустив судовий експерт, не вірно вказавши роки забудови деяких побудов, що спрямовано на заниження вартості майна позивача. Судовий експерт помилково включив в загальну площу її частки будинку гараж площею 21,6 кв. м. Судовий експерт взяв до уваги технічний паспорт на будинок, який виготовлений без присутності відповідача, без її відома і без її згоди, тому план на її частину виготовлений незаконно. Судовий експерт проводила огляд будинку без присутності адвокатів, інших експертів і власників часток будинку.

На момент огляду будинку у частці, належній відповідачу був зроблений косметичний ремонт, а в частці позивача проведені масштабні будівельно-ремонтні роботи, що вплинуло на оцінку вартості майна.

Суд в оскаржуваному рішенні не зазначив про водопостачання. Позивач врізався у водогін відповідача самовільно без її згоди.

Не вказано, що огорожа № 1 по периметру всієї земельної ділянки належить відповідачу згідно свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності, виданого 30 травня 2007 року і заключення про виділ майна від 07 листопада 2016 року. Не зазначено, що віконні блоки із металопластику, не вказано про газове опалення у частині позивача.

Таким чином суд ухвалив рішення на підставі результатів судової експертизи, що була проведена за клопотанням позивача і ним оплачена. Суд відмовив їй у її клопотанні про проведення судової експертизи, так як уже була основна експертиза за замовленням позивача.

Суд, з метою приховати невірно обраний позивачем спосіб захисту, вийшов за межі позовних вимог, хоча невірно обраний спосіб захисту є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_2 надіслав відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив, що не погоджується із доводами апеляційної скарги, вважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а рішення суду першої інстанції вважає обґрунтованим та прийнятим з дотриманням усіх норм матеріального і процесуального права, яке просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 і її представник адвокат Медончак М. М., діюча на підставі довіреності від 06 травня 2022 року (том 1 а. с. 225), підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити: рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Браславець Я. Ю. заперечив проти доводів апеляційної скарги, просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентаризаційних справ № 2129 (460, 1320), розпочатої 04 лютого 1981 року і № 2129, розпочатої 21 серпня 2020 року, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що згідно договору дарування частини будинку, посвідченого 23 січня 2020 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В. Б. та зареєстрованим в реєстрі за № 470, ОСОБА_3 дарувальник, передала безоплатно у власність подарувала, а ОСОБА_2 обдарований, прийняв в дарунок 12/25 частин житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Відчужувана нерухомість належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 вересня 2018 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Білозарецькою О. Ю. за реєстровим № 1125, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно нею ж, тоді ж, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 206 (том 1 а. с. 8-9).

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 січня 2020 року, право власності на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності із розміром частки 12/25 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору дарування, серії та номера 470 від 23 січня 2020 року (том 1 а. с. 10-11).

Згідно договору дарування земельної ділянки, посвідченого 23 січня 2020 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В. Б. та зареєстрованим в реєстрі за № 471, ОСОБА_3 дарувальник, передала безоплатно у власність подарувала, а ОСОБА_2 обдарований, прийняв в дарунок 12/25 частин земельної ділянки, загальною площею 0,1336 га, кадастровий номер :02:008:0124, що розташована по АДРЕСА_1 . Цільове призначення (використання) земельної ділянки, частина якої відчужується для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Відчужувана нерухомість належить дарувальнику на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 10 вересня 2019 року у справі № 128/1915/19, право власності на яку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_5 державним реєстратором Виконавчого комітету Вінницької міської ради 15 січня 2020 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 06 (том 1 а. с. 12-13).

Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23 січня 2020 року, право власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку площею 0,1336 га, кадастровий номер :02:008:0124, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної часткової власності із розміром частки 12/25 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору дарування, серії та номера 471 від 23 січня 2020 року (том 1 а. с. 14-15).

Із заключення № 156 від 07 листопада 2016 року, наданого КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації», про перерахунок ідеальних часток, проведеного в зв`язку із поданими ОСОБА_1 власник 1/2 частки і ОСОБА_6 власник 1/2 частки, заявами, виходячи із фактичного користування приміщеннями, будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , вбачається, що згідно розрахунку ідеальних часток, проведеного із фактичних, що належать до реальних часток, належить: ОСОБА_1 : приміщення: кімната 1-2, кімната 1-3 в житловому будинку літ. «А»; приміщення: передпокій 1-1, кухня 1-4, санвузол 1-5, гараж І в прибудові літ. «а2» загальною площею 83,1 кв. м., в тому числі житловою 35,1 кв. м.; ганок, огорожа № 1, криниця № 4, вигрібна яма № 5; ОСОБА_6 : приміщення: кімната 2-3, кімната 2-4 в житловому будинку літ. «А»; приміщення: кухня 2-1, кімната 2-2 в прибудові літ. «А1» загальною площею 64,9 кв. м., в тому числі житловою 51,1 кв. м.; ганок, сарай літ. «А1», погріб з шиєю літ. «П/Б», гараж літ. «В», сарай літ. «в», убиральня літ. «Д», ворота № 2, хвіртка № 3 (том 1 а. с. 16-17).

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (інвентаризаційна справа № 2129), виготовленого 21 серпня 2020 року на замовлення представника ОСОБА_2 ОСОБА_7 , визначено схему та розташування будівель і споруд, план будинку, його експлікацію, надано характеристику будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами (том 1 а. с. 18-22).

Приватним проектно-вишукувальним підприємством «Еководземпроект» у 2013 році виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) громадянам: ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованій по АДРЕСА_1 (том 1 а. с. 84-111).

Із наявного в матеріалах інвентаризаційної справи № 2129 (460, 1320) (аркуші 34, 35) на будинковолодіння АДРЕСА_2 , розпочатої 04 лютого 1981 року, свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 30 травня 2007 року на житловий будинок з прибудовами та господарськими будівлями і спорудами в смт Вороновиця Вінницького району Вінницької області вбачається, що цей об`єкт нерухомого майна дійсно належить ОСОБА_1 1/2, ОСОБА_6 1/2 на праві приватної власності і в цілому складається із: житлового будинку літ. «А», житлової прибудови літ. «А1», прибудови літ. «а2» загальною площею 152,3 кв. м., в тому числі житловою площею 85,8 кв. м.; сараю літ. «Б», погріба літ. «п/Б»; гаража літ. «В»; сараю літ. «в»; убиральні літ. «Г»; огорожі № 1-3; криниці № 4. Свідоцтво видане на підставі рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ради від 18 квітня 2007 року № 148.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04 березня 2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 адвоката Браславця Я. Ю. про призначення експертизи. По цивільній справі призначено проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, на вирішення якої поставлено два питання: 1. Які можливі варіанти розподілу житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , між двома співвласниками в частках 12/25, належних ОСОБА_2 та 13/25, належних ОСОБА_1 , в натурі, відповідно до вимог нормативно-правових актів, з врахуванням відомостей про фактичне користування частками, з обов`язковим розрахунком суми грошової компенсації, що підлягає сплаті в разі відхилення від розміру часток співвласників, а також з підготуванням в разі необхідності, пропозицій щодо переобладнання приміщень?; 2. Які можливі варіанти розподілу в натурі земельної ділянки, кадастровий номер 052-655300:02:008:0124 площею 0,1336 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , між двома співвласниками в частках 12/25 та 13/25, з врахуванням розподілу житлового будинку та господарських будівель і споруд? (том 1 а. с. 124-125).

30 грудня 2021 року судовий експерт ОСОБА_8 виготовила висновок експерта № ОС-419 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи у цивільній справі № 128/2735/20, надавши відповіді на два поставлених перед експертом питання: по першому питанню: на підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи, враховуючи результати проведеного натурного обстеження об`єктів дослідження, на розгляд суду надані варіанти 1-2 розподілу приміщень житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , наближені до ідеальних часток (12/25 та 13/25 частки), з визначенням грошової компенсації одній із сторін за відхилення від ідеальних часток, про що зазначено у дослідній частині висновку та додатку 11 до висновку. Згідно запропонованих експертом двох варіантів поділу житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, передбачена сплата грошової компенсації відповідачем ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 : по першому варіанту в сумі 3777,00 грн., по другому варіанту в сумі 5716,00 грн., при цьому як по першому так і по другому варіанту частки сторін залишаються незмінними: ОСОБА_2 (співвласник 12/25 часток) має 47/100 часток, ОСОБА_1 (співвласник 13/25 часток) має 53/100 частки.

У висновку експерта зазначено про те, що квартири житлового будинку, що виділяються в ізольоване користування, мають окремий вхід, відокремлені системи електропостачання і опалення та не потребують додаткового переобладнання конструктивних елементів будинку та систем інженерного устаткування.

Також експерт звернув увагу у висновку на те, що в запропонованих варіантах поділ житлового будинку, господарських будівель та споруд виконується з відступом від ідеальних часток співвласників, але варіанти розподілу земельної ділянки надані без відступів від даних часток.

По другому питанню наданий такий висновок: на підставі проведеного дослідження, наявних матеріалів цивільної справи, враховуючи результати проведеного натурного обстеження об`єктів дослідження, на розгляд суду надані варіанти 106 розподілу земельної ділянки площею 0,1336 га, кадастровий номер :02:008:0124, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 , згідно часток 12/25 та 13/25, відповідно до варіантів № 1-2 розподілу приміщень житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, що графічно відображені на план-схемі в додатках 12-17 до висновку та описані досліджувальній частині (том 1 а. с. 128-153, додатки а. с. 154-180).

Задовольняючи позов в частині поділу житлового будинку в натурі відповідно до варіанту № 2 висновку експерта № ОС-419 від 30 грудня 2021 року, суд першої інстанції виходив із того, що кожен із двох запропонованих варіантів поділу житлового будинку, передбачає виділення фактично двох окремих квартир, які є ізольованими, мають окремий вхід, мають відокремлені системи електропостачання і опалення та не потребують додаткового переобладнання конструктивних елементів будинку і систем інженерного устаткування, а також є незначним відступ від ідеальних часток в обох варіантах, який здійснений на користь відповідача, при цьому другий варіант поділу будинку передбачає найменший відступ від ідеальних часток в праві спільної часткової власності сторін.

В частині поділу земельної ділянки по варіанту № 6 висновку експерта № ОС-419 від 30 грудня 2021 року суд першої інстанції врахував, що всі запропоновані експертом варіанти відповідають розміру ідеальних часток сторін у праві спільної часткової власності на земельну ділянку, проте жоден із цих варіантів не передбачає можливості повного ізольованого поділу земельної ділянки між сторонами в натурі у зв`язку з необхідністю спільного користування співвласниками частиною земельної ділянки для проходу до городу та обслуговування виділених господарських приміщень і споруд, а запропонований експертом варіант № 6 передбачає найбільш ізольоване землекористування між сторонами, враховуючи наявність між ними конфліктів і неприязних стосунків і найбільш відповідає обраному варіанту № 2 висновку експерта щодо поділу будинку.

При цьому судом першої інстанції враховано, що відповідачем не надано суду її власних варіантів поділу будинку і земельної ділянки та не надано належних і допустимих доказів невідповідності запропонованих позивачем варіантів поділу спільного нерухомого майна сторін в натурі, фактичному користуванню сторонами цим майном, та неврахування судом інших обставин, що мають істотне значення, при обранні варіантів поділу спільного майна сторін.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог частини 1 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно з вимогами частини 1 статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

За вимогами частини 3 статті 358 ЦК України співвласник має право на надання йому в окреме володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пунктах 6-7 постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04 жовтня 1991 року, виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає їх розміру часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного співвласника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилася. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться за наявності дозволу на це виконавчого комітету місцевої ради (стаття 152 ЖК України).

Відповідно до чинної на час вирішення спору статі 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Згідно роз`яснень, наданих у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04 жовтня 1991 року, одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також згідно зі статтею 105 ЗК України вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності.

Відповідно до частини 1 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Відповідно до частини 4 статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

У висновку експерта № ОС-149 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 30 грудня 2021 року, експерт вказав, що співвставляючи фактичне об`ємно-просторове рішення та внутрішнє планування житлового будинку, функціональне використання приміщень, ідеальні частки співвласників в одиницях площі з вищенаведеними вимогами основних пунктів нормативної документації, слідує висновок про те, що розподіл житлового будинку в означених ідеальних частках (по 12/25 та 13/25 частки з метою обладнання окремих ізольованих квартир) виконати неможливо. Але, враховуючи планувальні рішення об`єкта дослідження, можливо надати варіанти розподілу приміщень житлового будинку, що будуть наближені до ідеальних часток 12/25 та 13/25, з визначенням грошової компенсації одній із сторін за відхилення від ідеальної частки.

Таким чином житловий будинок із прибудовами та господарськими будівлями і спорудами загальною вартістю 595 018,00 грн., є подільним, ідеально кожній із сторін належить: ОСОБА_2 12/25 часток вартістю 285 609,00 грн., при поділі його частка становитиме 47/100; ОСОБА_1 13/25 часток вартістю 309 409,00 грн., при поділі її частка становитиме 53/100.

Висновком експерта запропоновано два варіанти (№ 1-2, додаток 11) поділу житлового будинку із прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, які є однаковими при поділі житлового будинку з прибудовами і різняться варіанти між собою лише в частині поділу господарських будівель і споруд (том 1 а. с. 146-148, 165).

При поділі будинку по обох запропонованих експертом варіантах позивачу належатимуть ті самі приміщення у житловому будинку з прибудовою загальною площею 64,9 кв. м. вартість яких складає 163 146,00 грн., а відповідачу 83,1 кв. м. вартістю 252 546,00 грн. З урахуванням поділу господарських будівель і споруд по першому варіанту позивачу належатимуть приміщення у будинку з прибудовами та господарськими будівлями і спорудами загальною вартістю 281 832,00 грн., що на 3777,00 грн. менше, ніж відповідачу вартістю 313 186,00 грн.; по другому варіанту позивачу належатимуть такі ж приміщення загальною вартістю 279 893,00 грн., що на 5716,00 грн. менше, ніж відповідачу, якій належатимуть приміщення загальною вартістю 315 125,00 грн.

Згідно запропонованих експертом двох варіантів поділу житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами, передбачена сплата грошової компенсації відповідачем ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 : по першому варіанту в сумі 3777,00 грн., по другому варіанту в сумі 5716,00 грн., при цьому як по першому так і по другому варіанту частки сторін залишаються незмінними: ОСОБА_2 (співвласник 12/25 часток) має 47/100 часток, ОСОБА_1 (співвласник 13/25 часток) має 53/100 частки.

Також експерт у своєму висновку вказав на те, що квартири житлового будинку, що виділяються в ізольоване користування, мають окремий вхід, відокремлені системи електропостачання і опалення та не потребують додаткового переобладнання конструктивних елементів будинку та систем інженерного устаткування; вказав розмір часток співвласників та розмір грошової компенсації співвласника ОСОБА_2 , частка якого після поділу буде меншою за його ідеальну частку, проти чого він не заперечив.

Земельна ділянка, на якій розміщений даний будинок з прибудовами і з господарськими будівлями та спорудами, має загальну площу 0,1336 га. Відповідно до часток сторін площа земельної ділянки кожного із них складає: ОСОБА_2 641 кв. м., ОСОБА_1 695 кв. м.

У висновку експерт звернув увагу на те, що в запропонованих варіантах поділ житлового будинку, господарських будівель та споруд виконується з відступом від ідеальних часток співвласників, але варіанти розподілу земельної ділянки надані без відступів від даних часток.

Отже, запропоновані експертом всі шість варіантів поділу земельної ділянки відповідають розміру ідеальних часток сторін. Проте, кожен із цих варіантів не пропонує можливості повного ізольованого поділу земельної ділянки і передбачає спільне користування сторонами частиною земельної ділянки для проходу до городу і для обслуговування господарських будівель та споруд. При обранні варіанту для реального поділу земельної ділянки судом першої інстанції враховано, що запропонований варіант № 6 надає можливість найбільш ізольованого землекористування сторонами, враховуючи неприязні стосунки та конфліктні ситуації між ними та враховуючи обраний судом варіант № 2 висновку експерта у поділі жилого будинку з прибудовами та господарськими будівлями і спорудами.

З урахуванням встановлених обставин справи, у тому числі виходячи із планування спірного житлового будинку з прибудовами та господарськими будівлями і спорудами, а також земельної ділянки, на якій вони розташовані, із фактично складеного та тривалий час існуючого між сторонами порядку користування приміщеннями, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо поділу будинку за варіантом № 2 (додаток 11) судової експертизи.

Щодо поділу земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок із прибудовою та господарські будівлі і споруди, то судом встановлено, що загальний розмір земельної ділянки складає 0,1336 га. При цьому конфігурація земельної ділянки, розташування на ній всіх побудов: і житлових і господарських, а також визначений судом варіант поділу житлового будинку між співвласниками, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про можливість поділу земельної ділянки між її співвласниками відповідно до ідеальних часток співвласників, тобто: позивачу 622 кв. м. в окреме користування, відповідачу 676 кв. м. в окреме користування і 38 кв. м. у спільне користування, згідно варіанту № 6 (додаток № 17) поділу земельної ділянки, запропонованого до варіанту № 2 (додаток 11) поділу житлового будинку з прибудовами і господарськими будівлями та спорудами, згідно висновку експерта № ОС-419, складеного експертом Вінницької торгово-промислової палати 30 грудня 2021 року.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позивачем ОСОБА_2 позовних вимог та їх задоволення.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги в тому, що суд не взяв до уваги факт, що перерахунок ідеальних часток в житловому будинку, виходячи із фактичного користування приміщеннями, будівлями і спорудами затверджено 04 жовтня 2016 року і видано заключення № 156 згідно розрахунку ідеальних часток, проведеному із фактичних, що належить до реальних часток від 07 листопада 2016 року із її батьком, та визначено межі користування земельною ділянкою в усній домовленості, у спільно-сумісній власності, тобто, фактично виділ часток відбувся ще за життя попереднього співвласника будинку.

Так, при розгляді справи судом враховано і надано правову оцінку всім доказам поданим сторонами, у тому числі і заключенню № 156 від 07 листопада 2016 року, наданого КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації», про перерахунок ідеальних часток, проведеного в зв`язку із поданими ОСОБА_1 власник 1/2 частки і ОСОБА_6 власник 1/2 частки, заявами, виходячи із фактичного користування приміщеннями, будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . У цьому заключенні зазначено, що згідно розрахунку ідеальних часток виконаному із фактично належних реальних частин належить: 13/25 ОСОБА_1 , 12/25 ОСОБА_6 ; згідно розрахунку ідеальних часток, проведеному із фактичних, що належать до реальних часток, належить: ОСОБА_1 : приміщення: кімната 1-2, кімната 1-3 в житловому будинку літ. «А»; приміщення: передпокій 1-1, кухня 1-4, санвузол 1-5, гараж «І» в прибудові літ. «а2» загальною площею 83,1 кв. м., в тому числі житловою 35,1 кв. м.; ганок, огорожа № 1, криниця № 4, вигрібна яма № 5; ОСОБА_6 : приміщення: кімната 2-3, кімната 2-4 в житловому будинку літ. «А»; приміщення: кухня 2-1, кімната 2-2 в прибудові літ. «А1» загальною площею 64,9 кв. м., в тому числі житловою 51,1 кв. м.; ганок, сарай літ. «А1», погріб з шиєю літ. «П/Б», гараж літ. «В», сарай літ. «в», убиральня літ. «Д», ворота № 2, хвіртка № 3 (том 1 а. с. 16-17).

Отже, цим заключенням ідеальні частки співвласників спірного нерухомого майна визначені в такому розмірі: 13/25 ОСОБА_1 , 12/25 ОСОБА_6 . І згідно вимог статті 358 ЦК України сторони здійснювали належне їм право спільної часткової власності у визначених ними частках: 13/25 та 12/25. За правилами статтей 1218 і 1258 ЦК України частка у праві спільної часткової власності, належна ОСОБА_6 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 вересня 2018 року перейшла до його спадкоємця ОСОБА_3 . Згідно договору дарування частини будинку від 23 січня 2020 року, відповідно до правил статті 363 ЦК України, частка у праві спільної часткової власності, належна ОСОБА_3 , перейшла до позивача по справі ОСОБА_2 , який став власником тієї ж частки в розмірі 12/25, визначеної заключенням № 156 від 07 листопада 2016 року.

Відповідно до частини 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Таким правом скористався позивач по справі. Суд при вирішенні спору між сторонами виконав вимоги зазначеного закону, врахувавши при цьому вимоги частини 4 статті 358 ЦК України, відповідно до якої якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. По справі встановлено, що договір між співвласниками: ОСОБА_1 і ОСОБА_6 про порядок володіння і користування спільним майном будинком з прибудовами та господарськими будівлями і спорудами, відповідно до їх часток у праві спільної часткової власності, нотаріально не посвідчувався, і щодо земельної ділянки також не посвідчувався та не укладався у письмовій формі. Не укладалися такі договори між співвласниками після заміни одного із них: ОСОБА_6 за свідоцтвом про право на спадщину на ОСОБА_3 , в послідуючому за договором дарування на позивача по справі ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги відповідача в тому, що суд ухвалив рішення на помилках, допущених судовим експертом, який не вірно вказав роки забудови деяких побудов; помилково включив в загальну площу її частки будинку гараж площею 21,6 кв. м.; взяв до уваги технічний паспорт на будинок, який виготовлений без її присутності, без її відома і без її згоди, тому план на її частину виготовлений незаконно, є безпідставними, необґрунтованими і спростовуються самим висновком експерта № ОС-419 від 30 грудня 2021 року, який згідно вимог статті 110 ЦПК України не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України. При цьому відповідач, згідно частини 1 статті 44 ЦПК України повинен добросовісно користуватися процесуальними правами, передбаченими статтями 43, 49 ЦПК України та виконувати вимоги статей 12, 81 ЦПК України щодо надання доказів на підтвердження тих обставин, на які посилається відповідач як на підставу своїх заперечень, чого нею не виконано у суді першої інстанції.

При цьому також враховуються вимоги частини 2 статті 78 ЦПК України, відповідно до яких обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Із матеріалів справи вбачається, що під час розгляду даної справи, з метою вирішення питання щодо технічної можливості та моделі виділення часток позивача в будинковолодінні і в земельній ділянці в натурі, що потребує спеціальних знань, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 04 березня 2021 року була призначена по справі судова будівельно-технічна і земельно-технічна експертиза, провадження якої доручено експертам Вінницької торгово-промислової палати (21050 м. Вінниця вул. Соборна, 67) та попереджено експертів про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків (том 1 а. с. 124-125).

17 січня 2022 року до суду надійшов висновок експерта № ОС-419 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 30 грудня 2021 року, складеного судовим експертом Кацага Н. Є. (Вінницька торгово-промислова палата), із якого вбачається, що житловий будинок із прибудовами та господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка, на якій розміщений будинок, є подільними. Відповідно до висновку, судовим експертом запропоновано два варіанти щодо розподілу будинку та шість варіантів щодо поділу земельної ділянки (том 1 а. с.129-180).

Вказаний висновок експерта не викликає сумнівів в його правильності, незаконності чи необґрунтованості, оскільки у відповідності до частини 7 статті 102 ЦПК України, експерт Вінницької торгово-промислової палати Кацага Н. Є. була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за статтею 384 КК України, про що є відповідний підпис експерта на першій сторінці висновку (на звороті).

Згідно із частиною 5 статті 102 ЦПК України суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку.

Однак починаючи із 17 січня 2022 року (отримання судом першої інстанції висновку експерта) і до теперішнього часу, в матеріалах справи відсутні відповідні клопотання з відповідача ОСОБА_1 щодо виклику у судове засідання експерта Кацаги Н. Є. для надання пояснень стосовно висновку № ОС-419 від 30 грудня 2021 року.

Надуманими і такими, що не відповідають матеріалам справи є доводи апеляційної скарги щодо ухвалення рішення суду на підставі результатів судової експертизи, проведеної за клопотанням позивача, при цьому суд відмовив відповідачу у її клопотанні про проведення судової експертизи, оскільки в матеріалах справи дійсно є висновок експерта № ОС-419 від 30 грудня 2021 року, наданий на виконання ухвали Вінницького районного суду від 04 березня 2021 року про призначення по справі судової експертизи за клопотанням позивача по справі ОСОБА_2 . Відповідач ОСОБА_1 , ознайомившись із таким клопотанням, не скористалася наданим їй статтею 103 ЦПК України правом запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на її думку, потребує висновку експерта та у судове засідання суду першої інстанції, у якому вирішувалося клопотання позивача щодо призначення судової експертизи, відповідач ОСОБА_1 і її представник адвокат Ткаченко Т. В. не з`явилися, подавши заяву про розгляд клопотання у їх відсутності, не заперечивши проти задоволення такого клопотання (том 1 а. с. 120).

Також матеріали справи не містять клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення по справі судової експертизи, яке б відповідало вимогам статтей 103 і 183 ЦПК України, та з урахуванням того, що по справі уже була проведена судова експертиза, із висновком якої не погодилася відповідач і з урахуванням вимог статті 113 ЦПК України, за правилами якої судом може бути призначена додаткова експертиза, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним чи призначена повторна експертиза, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, і того, що по справі уже була проведена судова експертиза із висновком якої не погодилася відповідач.

Наявне в матеріалах справи клопотання подане до суду 13 січня 2023 року відповідачем ОСОБА_1 (том 2 а. с. 170) зазначеним вимогам цивільного процесуального закону не відповідає.

І у суді апеляційної інстанції відповідач, як при подачі апеляційної скарги так і в судовому засіданні, клопотання щодо призначення по справі судової експертизи, не заявляла.

Крім цього згідно вимог статті 106 ЦПК України відповідач вправі була подати до суду висновок експерта, складений на її замовлення, чого вона не зробила. Для вирішення даного спору відсутні визначені статтею 105 ЦПК України підстави обов`язкового призначення експертизи судом.

Надуманими і такими, що не відповідають дійсним обставинам справи є доводи апеляційної скарги в тому, що не вказано судом, що огорожа № 1 по периметру всієї земельної ділянки належить відповідачу згідно свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності, виданого 30 травня 2007 року і заключення про виділ майна від 07 листопада 2016 року.

Так, із наявного в матеріалах інвентаризаційної справи № 2129 (460, 1320) (аркуші 34, 35) на будинковолодіння АДРЕСА_1 , свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 30 травня 2007 року на житловий будинок з прибудовами та господарськими будівлями і спорудами в смт Вороновиця Вінницького району Вінницької області, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вороновицької селищної ради від 18 квітня 2007 року за № 148, вбачається, що цей об`єкт нерухомого майна дійсно належить ОСОБА_1 1/2 і ОСОБА_6 1/2 на праві приватної власності і в цілому складається, у тому числі, із огорожі № 1-3, тобто огорожа № 1 належить обом співвласникам, а не лише відповідачу ОСОБА_1 .

Твердження відповідача в апеляційній скарзі про те, що судовий експерт проводила огляд будинку без присутності адвокатів, інших експертів і власників часток будинку, є також необґрунтованим, з огляду на наступне.

Чинне законодавство, що регулює питання призначення і проведення судових експертиз, зокрема, Закон України «Про судову експертизу», Інструкція про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджена наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року (у редакції наказу № 1950/5 від 26 грудня 2012 року), а також Цивільний процесуальний кодекс України не зобов`язують експерта проводити огляд об`єктів дослідження у присутності адвокатів та інших експертів.

Також, зі змісту висновку експерта № ОС-419 від 30 грудня 2021 року вбачається, що призначеним судовим експертом Кацагою Н. Є. 18 травня 2021 року у присутності власників ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . Проведений огляд об`єкта дослідження домоволодіння АДРЕСА_1 (том 1 а. с. 129 зворот); експертом проводилися контрольні заміри із використанням металевої рулетки з точністю вимірювання до 0.1 см та лазерного вимірювача відстаней BOSCH DLE 50 Professional, з точністю вимірювання:+ 1.5 мм. та проводилося фотографування цифровим апаратом «SONY DSC-W710» (том 1 а. с.131). Результати замірів відображені експертом у висновку, виготовлені фотографії приєднані до висновку експерта додатком 18 із продовженням (том 1 а. с. 172-180).

Жодних заперечень щодо експертного висновку № ОС-419 від 30 грудня 2021 року, складеного Вінницькою торгово-промисловою палатою (судовий експерт Кацага Н. Є.) від відповідача та його представників по справі не надходило.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Необґрунтованими є твердження відповідача в апеляційній скарзі в тому, що суд, з метою приховати невірно обраний позивачем спосіб захисту, вийшов за межі позовних вимог, хоча невірно обраний спосіб захисту є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки таким міркуванням відповідача надана вірна оцінка в рішенні суду першої інстанції, де суд вказав на те, що ним враховується правова позиція, висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року по цивільній справі № 917/1739/17, яка полягає в тому що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Таким чином наведені в апеляційній скарзі відповідача доводи спростовуються матеріалами справи та встановленими судом обставинами, і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга відповідача до задоволення не підлягає, а рішення суду першої інстанції залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: М. В. Матківська

Судді: Ю. Б. Войтко

І. В. Міхасішин

Повне судове рішення складено 19 квітня 2023 року