Справа № 301/2595/17
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів:Готри Т.Ю.,Фазикош Г.В.,

за участі секретаря: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Іршавського районного суду від 17 липня 2020 року, головуюча суддя Даруда І.А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Просить зобов`язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення меж земельної ділянки відповідно до меж, визначених планом забудови земельної ділянки в АДРЕСА_1 .

Рішенням Іршавського районного суду від 17 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідачівпросить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що Наказом № 92 радгоспу «Дружба» чоловіку позивачки ОСОБА_5 виділена земельна ділянка площею 0,07 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд в АДРЕСА_2 .

Рішенням виконавчого комітету Дубрівської сільської ради № 24 від 10 вересня 1982 р. ОСОБА_5 був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку на земельній ділянці, виділеній за рахунок земель радгоспу «Дружба». Забудова земельної ділянки дозволена рішенням виконкому Іршавської районної ради народних депутатів рішенням № 268 від 15 вересня 1982 р.

В 1985 р. до по господарської книги Дубрівської сільської ради внесені відомості про відкриття дворогосподарства ОСОБА_5 за АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою Дубрівської сільської ради № 02-28/376 від 08.09.2017 року.

В 1982 р. ОСОБА_5 виготовлено будівельний паспорт на будівництво житлового будинку, в 1988 р. ним виготовлено будівельний паспорт на будівництво сараю, літньої кухні, комори та ванни. 25 травня 1989 р. Берегівським міжміським бюро технічної інвентаризації ОСОБА_5 виготовлено технічний паспорт на будинковолодіння АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивачки ОСОБА_5 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 26 травня 1999 р.

21 жовтня 2005 р. позивачка ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину на майновий пай.

Рішенням Іршавського районного суду від 23 червня 2016 р. за позивачкою визнано право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку та господарських споруд в АДРЕСА_1 (а.с.46-47). 28 липня 2016 року право власності на спадкове майно зареєстроване за позивачкою в Державному реєстрі прав на нерухоме майно.

Рішенням Іршавського районного суду від 09.01.2014 року за відповідачкою ОСОБА_4 визнано право власності на спадкове майно, що складається з житлового будинку та господарських споруд в АДРЕСА_3 .

Товариством з обмеженою відповідальністю «Землемір» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 , кадастровий номер земельних ділянок: :04:001__ 0,1500 га та :04:001__ 0,1500 га (а.с.117-136, 137-159).

В схематичному плані технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 не зазначено розмір земельної ділянки на межі з дорогою та відповідачами, а тому не можна встановити фактичні межі земельної ділянки позивачки.

Згідно Будівельного паспорта на забудову земельної ділянки від 1982 року та Будівельного паспорта на будівництво сараю, літньої кухні, комори та ванни від 1988 року та виготовленого в 1989 році технічного паспорта на житловий будинок з надвірними спорудами, заплановане розташування будівель не відповідає фактичному розташуванню ОСОБА_2 самочинно збудовано двоповерхову прибудову на фундаментній огорожі.

Згідно Висновку судової земельно-технічної експертизи № 0017/2018 від 28.12.2018 року фактична площа, земельної ділянки, яка перебуває в користуванні ОСОБА_2 та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 700,0 м і відповідає площі, яка вказана у плані забудови земельної ділянки ОСОБА_2 .

Конфігурація та розміри по периметру (межі) земельної ділянки, яка перебуває в користуванні гр. ОСОБА_2 та розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідають конфігурації та розмірам по периметру (межам), які вказані у плані забудови земельної ділянки ОСОБА_2 , що зазначений в будівельному паспорті за 1982 рік.

Під час допиту експерта ОСОБА_6 в суді першої інстанції, він зазначив, якими є причини невідповідності.

Зокрема, це стосується невідповідності розмірів конфігурації земельної ділянки по будівельному паспорту. Експерт, зазначив, що зображення земельної ділянки в будівельному паспорті за 1982 рік є неточним та некоректним. Причинами такого неточного та некоректного зображення є проведення замірів. У 80-ті роки не було високоточних приладів і плани земельних ділянок зображались схематично. При цьому заміри, як це зазначив експерт під час допиту, у ті часи проводились максимум із застосуванням механічної рулетки. До того ж в будівельному паспорті за 1988 рік схеми забудови земельної ділянки позивача взагалі не було.

Згідно висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 407/02-20 від 04.04.2020 року встановлено, що причиною накладення суміжних земельних ділянок ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 АДРЕСА_3 , які було виявлено під час проведення первинної експертизи, є те, що фактична конфігурація межі земельної ділянки ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , на місцевості не відповідає конфігурації, що зображена в документації із землеустрою, яка була виготовлена на земельну ділянку ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

У відповідності до ч.1-3 та ч.5 ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі вказує на те, що її права порушені, оскільки відповідачі самовільно та без будь-яких правових підстав змінили межі вказаних ділянок, внаслідок чого незаконно захопили частину земельної ділянки, яка належить їй на праві користування. При цьому, на підтвердження своїх доводів відносно порушення її прав з боку відповідачів суду не надала та такі її твердження спростовуються Висновком судової земельно-технічної експертизи № 0017/2018 від 28.12.2018 року (том 1 а.с. 180-198) та Висновком додаткової судової земельно-технічної експертизи № 407/02-20 від 04.04.2020 року (том 2 а.с. 23-52) та відповідями наданими під час допиту експерта ОСОБА_6 .

Таким чином, апелянтом не доведено факту протиправних дій із сторони відповідачів, та не надано, зокрема, доказів, що підтверджують факт порушення права ОСОБА_2 на користування земельною ділянкою відповідачами.

Суд з достатньою повнотою з`ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив докази, яким дав правильну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Іршавського районного суду від 17 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 17 квітня 2023 року.

Головуючий

Судді