Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Ахтієвій Р.С.

за участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в смт. Магдалинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - сектор-служба в справах дітей Магдалинівської селищної ради про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальником,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - сектор-служба в справах дітей Магдалинівської селищної ради про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальником.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є її онукою. ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_4 , батько якої ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Онука постійно проживає з позивачем з січня 2021 року та знаходиться на її утриманні. Позивач самостійно доглядає за онукою, виховує її, матеріально забезпечує. Відповідач не приймає участі у житті неповнолітньої дитини, не спілкується з нею, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

На підставі наведеного, позивач звернулася до суду із вказаним позовом та прохає позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_4 та призначити її піклувальником.

Позивач в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, зазначивши, що відповідач не приймає участі у вихованні доньки, прохала суд позбавити відповідача батьківських прав та призначити її піклувальником.

Відповідач заперечила проти позову, зазначивши, що спілкується з донькою, яка на даний час проживає з позивачем. Відповідач вважає, що позивач маніпулює її неповнолітньою донькою, забороняє спілкуватися з донькою. Відповідач зазначає, що бажає спілкуватися з донькою та підтримувати стосунки.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що відповідач довгий час не спілкується з дитиною, у зв`язку із чим складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а. с. 6).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно актового запису про смерть № 204 (а. с. 72).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 07.02.2022 року складеного депутатом Магдалинівської селищної ради, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з ОСОБА_1 , житлово-побутові умови та матеріальне забезпечення відповідає вимогам для виховання дитини (а. с. 7).

Згідно довідки № 6 від 08.02.2022 року виданої Почино-Софіївським ліцеєм, мати учениці ОСОБА_4 ОСОБА_2 неналежно виконує батьківські обов`язки, не з`являється до школи, забезпеченням дитини займається бабуся (а. с. 12).

У висновку органу опіки та піклування Магдалинівської селищної ради від 28 січня 2022 року № 401 зазначено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказаний висновок обґрунтовується актом про встановлення факту проживання від 13.01.2022 року, довідкою, довідкою № 04 від 13.01.2022 року виданої Почино-Софіївським ліцеєм, обстеження умов проживання за місцем мешкання ОСОБА_1 від 13.01.2022 року, поясненнями ОСОБА_4 на засідання комісії з захисту прав дитини від 19.01.2022 року. Відомості про участь ОСОБА_2 під час розгляду справи органом опіки та піклування відсутні (а. с. 10-11).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 07.01.2023 року складеного депутатом Магдалинівської селищної ради, за місцем проживання ОСОБА_2 створені належні умови для виховання дитини (а. с. 100).

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18.

Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Судом встановлено відсутність підстав вважати, що відповідач свідомо ухиляється від виховання доньки та її утримання. Крім того, суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки з пояснень неповнолітньої ОСОБА_4 вбачається наявність її емоційно нестабільного стану через конфлікт матері та бабусі, не пов`язаного з ухиленням матері дитини від своїх обов`язків.

Незацікавленість матері в шкільному житті дитини чи необізнаність про стан здоров`я дитини не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а свідчить про відсутність емоційного зв`язку між членами родини, що може бути результатом відсутності сталого спілкування чи різних світоглядів.

Позивачем не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про винну поведінку відповідача по ухиленню від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на відповідача, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в її діях.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, а саме відсутність винної поведінки та свідомого нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов`язками, беручи до уваги той факт, що мати дитини бажає продовжувати спілкуватися із донькою, а також відсутність інших передбачених частиною першою статті 164 СК України підстав для позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - сектор-служба в справах дітей Магдалинівської селищної ради про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальником відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10 квітня 2023 року.

Суддя Т.А.Ковальчук