Провадження № 2/127/3866/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Петуховій Н.А.,

за участю: представника позивача адвоката Дейнека О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 через свого представника адвоката Чернілевську Р.В. звернувся в суд з позовом до Вінницької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем. Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 82 роки померла сусідка позивача, ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається із квартири АДРЕСА_1 . Спадкодавець ОСОБА_3 за життя заповіту щодо розпорядження належним їй майном не залишила. Починаючи з 2013 року, ОСОБА_2 та померла ОСОБА_3 , розпочали спільно проживати в квартирі останньої, оскільки ОСОБА_3 була не в змозі самостійно займатись домашнім господарством, чоловіка, дітей чи інших кровних родичів у неї не залишилось. Згідно з положеннями ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Зважаючи на те, що Позивач та спадкодавиця ОСОБА_3 спільно проживали та вели спільне господарство ще з 2013 року, тобто більш ніж 7 років до моменту відкриття спадщини, приймаючи до уваги той факт, що інші спадкоємці, визначені ст.ст. 1261-1263, 1265 ЦК України, а також особи які мають право на спадкування за правом представлення або особи, яким могло б належати право на обов`язкову частку у спадщині - відсутні, позивач звернувся із заявою про прийняття спадщини як спадкоємець четвертої черги за законом. У встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк, заявник звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С., на підставі якої була заведена спадкова справа №02/2021 на майно померлої ОСОБА_3 , а в подальшому позивачем була подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Проте, постановою №66/02-31 від 05.10.2021, виданою приватним нотаріусом ВМНО Загороднюк О.С., відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , оскільки відсутні документи, що підтверджують факт проживання заявника та спадкодавця разом та ведення ними спільного господарства протягом не менш ніж п`яти років до дня відкриття спадщини у зв`язку із чим неможливо встановити наявність підстав для спадкування. З метою реалізації свого права на спадкування за законом ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.06.2022 у справі №127/32365/22 у задоволенні заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю було відмовлено. Постановою Вінницького апеляційного суду від 18.10.2022 рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30 червня 2022 року було скасовано, заяву ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю було залишено без розгляду та роз`яснено останньому право звернутись до суду для вирішення спору із позовною заявою в порядку позовного провадження. Позивач та ОСОБА_3 почали спільно проживати у квартирі останньої ще з 2013 року, оскільки спадкодавиця в силу похилого віку та стану здоров`я не могла самостійно займатись домашнім господарством, а чоловіка, дітей чи інших близьких родичів, які б могли турбуватись про неї ОСОБА_3 не мала. Згідно довідки №45295 від 24.09.2020, виданої Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку зі смертю знято з реєстрації за вищевказаною адресою 05.09.2020 року. Той факт, що позивач та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю протягом тривалого часу до моменту відкриття спадщини підтверджується, зокрема, Актом опитування сусідів від 22.03.2021, відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2013 року фактично проживав без реєстрації разом із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_2 . Крім того, довідкою №231 від 24.09.2020, виданою МКП «УК «Київська», відповідно до якої ОСОБА_2 станом на день смерті спадкодавиці, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав зі своєю сусідкою ОСОБА_3 та вів із нею спільне господарство за адресою: АДРЕСА_2 . З акта №181К від 24.09.2020, складеного МКП УК «Київська» вбачається, що ОСОБА_2 дійсно доглядав сусідку ОСОБА_3 на день смерті останньої, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач та спадкодавиця ОСОБА_3 більш ніж сім років проживали спільно в одній квартирі, вели спільне господарство, спільно утримували житло (сплачували комунальні платежі, купували необхідні речі домашнього вжитку), мали спільний бюджет, спільно оплачували покупки продуктів харчування, разом проводили свята, мали усні домовленості щодо порядку користування житловим приміщенням. Між ними виникли стійкі почуття довіри та взаємоповаги один до одного. Позивач та його померла сусідка турбувались один про одного, як рідні люди. Позивач, розуміючи що в силу похилого віку ОСОБА_3 потребує підвищеної уваги робив усе, щоб вона почувалась потрібною, відчувала любов та турботу близької людини. Відносини, що мали місце між позивачем та спадкодавицею можна охарактеризувати як відносини між матір`ю і сином, хоч між ними і не було кровного споріднення. Після смерті спадкодавиці саме позивач займався обрядом поховання, оплачував усі ритуальні послуги за власні кошти, що підтверджується довідкою ФОП « ОСОБА_4 » та квитанцією до прибуткового касового ордеру. Згідно з листом № 702-21.21-35 від 19.03.2021, виданим Вінницьким міським відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) саме ОСОБА_2 був заявником щодо питання державної реєстрації смерті ОСОБА_3 .Позивач вважає, що за більш ніж сім років спільного проживання між ним та спадкодавицею склались відносини, які в розумінні ч. 2 ст. З СК України можна охарактеризувати як сімейні. З огляду на вищевказане, позивач просить встановити факт, що він, ОСОБА_2 , починаючи із 2013 року проживав однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , до дня її смерті, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судові витрати позивач просив залишити за ним.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в загальному позовному провадженні.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.06.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач відзив на позов не надав.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Дейнека О.В., який діє на підставі ордера на надання правової (правничої) допомоги серії АВ №1073025 від 24.04.2023, позовні вимоги підтримали за обставин викладених в позові та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 , який діє на підставі довіреності №24 від 05.01.2023, у судовому засіданні при вирішенні справи покладався на думку суду.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 07.09.2020 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЦентральноЗахідного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с. 38).

Згідно з копії спадкової справи №02/2021 від 16.02.2021 ОСОБА_2 15.02.2021 звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С. із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 з якою проживав однією сім`єю з 2000 року. Інших спадкоємців, які б звернулися із заявами про прийняття спадщини матеріали спадкової справи не містять (а.с. 91-108).

Постановою приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Загороднюк О.С. №66/02-31 від 05.10.2021 ОСОБА_2 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі йому як спадкоємцю четвертої черги за законом на підставі ст. 1264 ЦК України свідоцтва про право на спадщину на майно ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , з підстав відсутності документів, що підтверджують юридично значущий факт проживання заявника та спадкодавця разом та ведення ними спільного господарства протягом не менш, як п`яти років до дня відкриття спадщини (а.с. 39-40).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що вона є сусідкою позивача, проживає за адресою: АДРЕСА_3 та повідомила, що позивач ОСОБА_2 проживали із померлою ОСОБА_3 однією сім`єю близько 20 років. Відносини між ними були дуже добрі, вели спільний побут, ОСОБА_2 постійно допомагав ОСОБА_3 : купував продукти, медичні препарати, техніку, прибирав, робив ремонт, здійснював комунальні платежі. Турбувався як за рідну людину. Між ними існували усні домовленості щодо користування квартирою, ОСОБА_2 робив все необхідне та мав ключ від квартири. Там же ОСОБА_2 і проживав (у ОСОБА_3 ). На похованнях ОСОБА_3 . ОСОБА_2 теж був присутнім.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що є сусідкою та знайомою позивача, проживає за адресою: АДРЕСА_4 , повідомила, що ОСОБА_2 та померла ОСОБА_3 жили як одна сім`я близько 36 років, відколи вона їх пам`ятає. ОСОБА_3 була ОСОБА_2 як друга мама. Матір позивача ОСОБА_2 була близькою подругою ОСОБА_3 , влітку ОСОБА_3 жила у будинку сім`ї позивача, так як полюбляла садівництво, а в холодну пору року жила у квартирі. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 жили разом та вели все спільно: купували медичні препарати, продукти харчування, оплачували ремонти та комунальні платежі, спільно розпоряджалися грошима (віддавала йому пенсію). ОСОБА_2 мав ключі від квартири. Всі витрати на поховання ОСОБА_3 ОСОБА_2 взяв на себе.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що є сусідкою померлої ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , повідомила, що померла ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю близько 15 років. Готували разом їсти, ОСОБА_2 завжди допомагав з ремонтом, робив покупки на ринку, мав ключі від квартири. Усі витрати на поховання ОСОБА_3 взяв на себе ОСОБА_2 , більше нікого з родичів у неї не було.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб спадкоємців).

Згідно зі cт. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до cт. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України):

- перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки;

- друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;

- третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;

- четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;

- п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Статтею 1258ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як "одержання права на спадкування наступною чергою" (частина друга статті 1258 ЦК України) та "зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом".

"Одержання права на спадкування наступною чергою" (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Статтею 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року по справі №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності Сімейним кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство - це сукупність осіб, які спільно проживають в одному жилому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Таким чином, у зазначеній справі підлягали встановленню, як факт проживання ОСОБА_2 однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, так і тривалість такого проживання - щонайменше п`ять років.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, надані зі сторони позивача на підтвердження заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_3 , доведений з огляду на наступне.

Спільне проживання також підтверджується наступними доказами, наданими позивачем.

Відповідно до довідки МКП «Управляюча компанія «Київська» №231 від 24.09.2020 ОСОБА_2 проживав постійно разом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своєю сусідкою ОСОБА_3 та вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 45).

Згідно акту №181К від 24.09.2020 засвідченого начальником МКП «УК Київська» Браславським С.Ю. на підставі свідчень сусідів ( ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ), які проживають в будинку АДРЕСА_6 , на момент смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_2 дійсно доглядав сусідку ОСОБА_3 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 46).

Відповідно до акту опитування сусідів від 22.03.2021, підписи свідків ( ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ), засвідчено головою ОСББ «Київська 43» ОСОБА_10 , ОСОБА_2 з 2013 року фактично проживав без реєстрації разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 по день її смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , спільно купували продукти харчування, майно для спільного користування, спільно брали участь в утриманні житла, його ремонті та поліпшенні, вели спільний побут та господарство, разом відзначали свята, надавали одне одному взаємну допомогу, мали усні домовленості про порядок користування житловим приміщенням. ОСОБА_2 здійснив поховання ОСОБА_3 (а.с. 47).

Згідно довідки ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_2 виконав поховання ОСОБА_3 за свій рахунок 05.09.2020, на суму 7260,00грн та згідно квитанції до прибуткового касового ордера №129 від 05.09.2020 ОСОБА_2 сплатив 7260,00 грн за надання ритуальних послуг (а.с. 49, 50).

Зазначені докази суд розцінює як такі, що підтверджують надання позивачем допомоги та піклування відносно ОСОБА_3 та свідчать про те, що між ними мали місце з 2013 року до моменту смерті спадкодавиці усталені відносини, що притаманні сім`ї, а саме факт наявності спільного господарства, взаємних прав та обов`язків щодо витрачання коштів, побуту та взаємного дбання.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що місце фактичного проживання особи не залежить від місця її реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке житлове приміщення, в якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або на праві користування, що визнається власником жилого приміщення.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація особи за місцем проживання є лише внесенням інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання.

Зважаючи на викладене та оцінюючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а факт спільного проживання позивача зі спадкодавицею підлягає встановленню з 2013 року до дати смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд вважає, що з боку позивача об`єктивно доведений факт його спільного проживання саме у вказаній вище квартирі.

Аналізуючи факти, встановлені у ході судового розгляду та правові норми, встановивши факт проживання позивача зі спадкодавицею однією сім`єю більше п`яти років, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю позивача зі спадкодавцем.

За клопотанням позивача судові витрати слід залишити за ним.

Керуючись ст.ст. 6, 16, 29, 1216, 1217, 1218, 1221, 1258, 1259, 1264 ЦК України, ст.ст. 76, 78, 80, 81, 89, 95, 141, 177, 263, 264 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) починаючи із 2013 року проживав однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ;

відповідач: Вінницька міська рада, , місцезнаходження: вул. Соборна, 59, м. Вінниця, Вінницька область.

Повний текст рішення складено 04 липня 2023 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна