Справа № 738/1222/22
№ провадження 2/738/30/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2023 року Менський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді: Савченка О.А.

з участю

секретаря судових засідань: Лях Н.М.

представника позивача: Корнієнко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Філії «Сосницька державно-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

До Менського районного суду Чернігвської області з відповідною позовною заявою до Філії «Сосницька державно-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні звернувся ОСОБА_1 . В обґрунтування позову зазначає, що 01 квітня 2021 року його прийнято на посаду водія Філії «Сосницька державно-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». 18 серпня 2021 року трудові відносини Філії «Сосницька державно-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з позивачем було розірвано з ініціативи власника на підставі частини першої статті 40 КЗпП України в зв`язку із скороченням штату. Станом на момент звільнення відповідач має перед позивачем неоспорювану суму заборгованості по заробітній платі, яку відповідач повинен був виплатити в день звільнення і яка становить 13 570 гривень 93 копійки. Тому позивач просить суд стягнути з Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на його користь заборгованість по невиплаченій заробітній платі в сумі 13 570 гривень 93 копійки та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дати звільнення та по день винесення рішення судом.

У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача - дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить судовий розгляд справи проводити за його відсутності. При вирішенні спору просить врахувати позицію сторони відповідача вказану у відзиві № 015-11/91 від 06.03.2023.

Згідно наданого відповідачем відзиву № 015-11/91 від 06.03.2023 відповідач визнає та не оспорює заявлену позивачем до стягнення суму не виплаченої на момент звільнення позивача з роботи заробітної плати проте просить зменшити суму середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні з метою дотримання балансу між порушенням та покаранням.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши наявні у справі матеріали, приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 01 квітня 2021 року згідно Наказу № 11 від 01.04.2021 був прийнятий на посаду водія Філії «Сосницька державно-експлуатаційна дільниця» Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». 18 серпня 2021 року згідно Наказу № 33 від 18.08.2021 ОСОБА_1 будо звільнено з роботи на підставі частини першої статті 40 КЗпП (а.с. 7).

Як вбачається з Довідки № 82 від 12 жовтня 2021 року заборгованість по виплаті заробітної плати ОСОБА_1 станом на 12 жовтня 2021 року становить 13 570 гривень 93 копійки (а.с. 4).

Оцінивши надані учасниками справи докази, подані на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що між учасниками справи склались правовідносини з приводу утримання оплати праці, які регулюються як загальними нормами Конституції України, так і спеціальними нормами Кодексу законів про працю України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантується право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа «Суханов та Ільченко проти України», заяви № 68385/10 та № 71378/10, рішення від 26 червня 2014 року, справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини», заява № 42527/98, рішення від 12 липня 2001 року та ін.) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги», відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання/правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Пунктом 32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року роз`яснено, що у випадку стягнення на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року. З пункту 2 вказаного Порядку вбачається, що середня заробітна плата обчислюється в такому випадку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи. Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у цивільній справі № 359/10023/16-ц та від 07 жовтня 2020 року у цивільній справі № 523/14396/19, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати в тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Таким чином, Верховний Суд наголошує на тому, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми заробітку при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума заробітку зменшується на суму податків і зборів, які підлягають сплаті податковим агентом (роботодавцем). При цьому, відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку не погіршує становище працівника, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, із якої також підлягали б відрахуванню податки і збори. При визначенні розміру заборгованості по заробітній платі суд бере до уваги довідки відповідача, додані позивачем до позовної заяви.

Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що відповідно до досліджених матеріалів справи станом на день розгляду справи нарахована позивачу ОСОБА_1 , але не виплачена заробітна плата, становить 13 570 гривень 93 копійки, то саме таку суму слід стягнути з відповідача, а вирахування податків і зборів в разі необхідності має бути проведено роботодавцем при виконанні судового рішення, оскільки суд не наділений повноваженням нараховувати обов`язкові податки та збори, що підлягають при нарахуванні заробітної плати.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Час затримки розрахунку при звільненні вираховується кількістю робочих днів з 19 серпня 2021 року (наступного дня після звільнення позивача) до 06 квітня 2023 року включно (по день винесення рішення суду 07 квітня 2023 року). Таким чином, за даний період було робочих днів: серпень 2021 року - 9 робочих днів, вересень 2021 року - 22 робочих дні, жовтень 2021 року - 20 робочих днів, листопад 2021 року - 22 робочих дні, грудень 2021 року - 22 робочих дні, січень 2022 року -19 робочих днів, лютий 2022 року - 20 робочих днів, березень 2022 року - 22 робочих дні, квітень 2022 року - 20 робочих днів, за травень 2022 року - 22 робочих днів, червень 2022 року - 22 робочих днів, липень 2022 року 21 робочий день, серпень 2022 року - 23 робочих днів, вересень 2022 року 22 робочих днів, жовтень 2022 року - 21 робочий день, листопад 2022 року 22 робочих днів, грудень 2022 року 21 робочий день, січень 2023 року 22 робочих днів, лютий 2023 року - 20 робочих днів, березень 2023 року 23 робочих днів, квітень 2023 року, по день винесення рішення суду 4 робочих дні. Таким чином кількість днів для розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку з 19 серпня 2021 року до 06 квітня (включно) 2023 року складає 419 робочих днів, які множаться на встановлену судом середньоденну заробітну плату за два останні місяці (які працював робітник, а саме червень 2020 року та серпень 2020 року) перед звільненням, і яка становила 192 гривні 13 копійок, і середній заробіток за час затримки розрахунку складає (192,13*419) складає 80 502 гривні 47 копійок.

З наведеного вбачається, що дана сума значено перевищує суму заборгованості по заробітній платі, яка стягнута судом за вимогою позивача. У даному випадку суд вважає за можливе застосувати принципи розумності, справедливості та пропорційності, і зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України, до 13 570 гривень 93 копійок.

Даний висновок суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду де зазначено, що якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. З огляду на наведені мотиви Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України. При цьому Велика Палата Верховного Суду сформулювала перелік обставин, які повинен ураховувати суд, вирішуючи питання про зменшення розміру відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 ЦПК України. Такими обставинами є: 1) розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Беручи до уваги вищезгадані принципи розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи розмір основної заробітної плати, та те, що позивач звернувся до суду через п`ять місяців після виникнення такого права, що вплинуло на збільшення даної суми, суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 серпня 2021 року до 06 квітня (включно) 2023 року в розмірі 13 570 гривень 93 копійки. При цьому з вказаної суми мають бути відраховані обов`язкові платежі до державного бюджету.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Зважаючи на довідку про доходи від 12 жовтня 2021 року, відповідно до якої середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за 2021 рік складає 3 392 гривні 73 копійки (13570,93 грн. : 4 робочі місяці = 3 392,73 грн.), суд вважає, що необхідно допустити негайне виконання рішення суду саме у такій сумі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 141, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 13 570 (тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 93 копійки без врахування без податків та інших обов`язкових платежів, що стягуються з доходів громадян.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 13 570 (тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 93 копійки.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Чернігівський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь держави судовий збір в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення в частині стягнення заборгованості із заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Боржник: Дочірнє підприємство «Чернігівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - вулиця Київська будинок 17 місто Чернігів, код ЄДРПОУ 32016315.

Повний текст рішення складений 17 квітня 2023 року.

Головуючий: О.А. Савченко