ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/5052/22 Номер провадження 22-ц/814/2416/23Головуючий у 1-й інстанції Гончаренко О.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду

цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Абрамова П.С., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю", в інтересах якого діє представник - адвокат Пшеничний Олександр Леонідович,

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю" про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства (далі - ПрАТ) «Кременчуцький завод технічного вуглецю» про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 працює у ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» складачем поїздів.

07 червня 2022 року позивача було ознайомлено з наказом від 02 червня 2022 року № 510 про призупинення дії трудового договору із ним у зв`язку із неможливістю забезпечення працівників роботою через військову агресію проти України.

Вважає наказ незаконним, оскільки він має можливість виконувати роботу і підприємство може надати йому таку роботу, хоча і в меншому обсязі.

Просив суд: визнати протиправним та скасувати наказ ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» від 02 червня 2022 року № 510 та, із урахуванням збільшення позовних вимог, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за червень-жовтень 2022 року у сумі 46589,87 грн і витрати на правничу допомогу у сумі 3500,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» від 02 червня 2022 року № 510 в частині призупинення дії трудового договору з 06 червня 2022 року із ОСОБА_1 .

Стягнуто з ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 46589,87 грн з відрахуванням всіх належних зборів, податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» до Державного бюджету України 1984,80 грн судового збору.

Стягнуто з ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2500,00 грн.

Вимоги, які зазначені в апеляційній скарзі

В апеляційній скарзі ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю», в інтересах якого діє представник - адвокат Пшеничний О.Л., просить скасувати рішення Автозаводського районного суду м. Кремечука від 21 жовтня 2022 року за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» про визнання незаконним та скасування наказу, стягнення коштів і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи, викладені в апеляційній скарзі

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно послався на лист Міністерства економіки України, який розміщений на сайті міністерства від 09 травня 2022 року № 4712-06/22838-09, оскільки вказаний лист не є нормативно-правовим актом.

Відповідач вважає, що були всі підстави для призупинення трудового договору.

Крім того, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що встановлений спеціальний порядок звернення працівника, який вважає, що наказ про призупинення трудового договору є незаконним.

ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» також вважає, що відсутні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції сторін в суді апеляційної інстанції

В судовому засіданні представники ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» апеляційну скаргу підтримали, просили апеляційну скаргу задовольнити.

Позивач та його представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивач працює у ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» складачем поїздів.

Наказом ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» від 02 червня 2022 року № 510 було призупинено з 06 червня 2022 року дію трудового договору, зокрема, із ОСОБА_1 .

З наказом про призупинення дії трудового договору позивач був ознайомлений 07 червня 2022 року.

Обґрунтовуючи своє рішення відповідачем у наказі зазначено, що «військова агресія російської федерації проти України безпосередньо та вкрай негативно позначилась на забезпеченні функціонування підприємства, завдавши нищівного удару по логістичних ланцюгах збуту продукції, а головне повністю зруйнувавши логістичні ланцюги постачання сировини, необхідної для виготовлення продукції заводу. За результатом військових дій, направлених на знищення виробничої інфраструктури України, через масове знищення виробничих потужностей коксохімічних заводів нашої держави, практично повністю припинено постачання сировини, а наявних поставок недостатньо для забезпечення повноцінного функціонування заводу. В наявних реаліях сьогодення, з метою утримання мінімальної життєдіяльності підприємства, ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» змушене піти на вимушений крок - скоротити виробничі потужності заводу».

Позивач звернувся щодо видання припису про скасування вказаного наказу ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» до Управління Держпраці у Полтавській області, яке повідомило, що розгляд питання щодо скасування наказу про призупинення дії трудового договору буде можливим після затвердження відповідної форми припису.

Щодо норм права

При застосуванні норм права, суд першої інстанції правильно вказав, що основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю передбачені статтями 43-46 Конституції України.

При цьому, відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Разом з тим, відповідно до статті 64 Конституції України не можуть бути обмежені права і свободи, які передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Суд першої інстанції також обґрунтовано зазначив, що Верховною Радою України прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» № 2136-ІХ (далі Закон № 2136-ІХ), який набув чинності 24 березня 2022 року.

Згідно з пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2136-ІХ главу XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2136-ІХ на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

З огляду на вищевикладене, положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХ також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Статтею 13 Закону № 2136-ІХ, в редакції чинній на час видання наказу № 510 від 02 червня 2022 року, визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб. Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Позиція апеляційного суду

Щодо оскарженого наказу

При вирішенні питання щодо правильного застосування матеріального права, колегія суддів погоджується із позицією суду першої інстанції, що Закон № 2136-ІХ надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин.

При цьому, колегія суддів також погоджується із позицією суду першої інстанції, що як вбачається з аналізу частини першої статті 13 Закону, таке право роботодавця не є абсолютним. Головною умовою призупинення трудового договору з працівником, є абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що при розгляді справи у судовому засіданні не встановлено законність та обґрунтованість оскарженого наказу.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про недоведеність того, що на час видання ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» наказу від 02 червня 2022 року № 510, існували обставини, які виключали можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Тобто, що існувала абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її.

Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції прийшов до вищевказаного висновку, проаналізувавши докази у справі, зокрема, суд обґрунтовано зазначив у рішенні, що у самому тексті наказу ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» від 02 червня 2022 року № 510 вказано, що практично повністю припинено постачання сировини, тобто неприпинені взагалі.

Також суд першої інстанції правильно зазначив, що з наданих представником відповідача документів вбачається, що відповідно до наказу ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» № 805 від 06 вересня 2022 року «Про норму тривалості робочого часу у вересні 2022 року» персонал ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» з 01 вересня 2022 року по 30 вересня 2022 року переводиться на неповний робочий тиждень.

Згідно наказу ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» № 810 від 09 вересня 2022 року з 10 вересня 2022 року по 11 вересня 2022 року було зупинене виробництво технічного вуглецю.

З довідки ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» від 27 вересня 2022 року № 01-12/832 про кількість надходження залізничних цистерн з сировиною для виробництва технічного вуглецю за період з 01 січня 2022 року по 27 вересня 2022 року вбачається, що у січні завантажено 276 цистерн, у лютому - 198, у березні - 48, у квітні - 21, у травні - 21, у червні - 43, у липні - 36, у серпні - 14, у вересні - 1.

З довідки ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» від 27 вересня 2022 року № 01-11/833 про кількість відвантаження залізничних вагонів завантажених технічним вуглецем за період з 01 січня 2022 року по 27 вересня 2022 року вбачається, що у січні відвантажено 39 вагонів, у лютому - 34, у березні - 52, у квітні - 33, у травні - 33, у червні - 20, у липні - 15, у серпні - 11, у вересні - 2.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції, що ПрАТ «Кременчуцький завод технічного вуглецю» з моменту видання наказу від 02 червня 2022 року № 510 по серпень 2022 року хоча і скоротило обсяги діяльності, пов`язаної із використанням залізничного транспорту, проте не припинило її. Істотні зміни у виробництві відбулися лише з вересня 2022 року, тоді як наказ № 510 видано у червні 2022 року.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасування наказу є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги щодо наявності підстави для призупинення трудового договору не підтверджуються матеріалами справи.

Щодо стягнення середнього заробітку

Враховуючи, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про скасування оскарженого наказу, колегія суддів погоджуєте із висновку суду першої інстанції, що призупинення трудового договору з працівником відповідно до положень статті 13 Закону України № 2136-ІХ хоча і не припиняє трудових відносин і не є звільненням у розумінні положень КЗпП України, проте фактично позбавляє працівника роботи і належного йому заробітку, який би він отримав, коли б працював на своєму робочому місці чи виконував покладені на нього трудові обов`язки.

При цьому, суд першої інстанції обґрунтовано керувався принципом верховенства права (частиною першою статті 10 ЦПК України) та, з метою відновлення порушених трудових прав працівника, застосував аналогію закону, що передбачено частиною дев`ятою статті 10 ЦПК України, застосувавши положення статті 235 КЗпП України, якою передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо інших доводів апеляційної скарги

Посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що суд першої інстанції посилався на коментар до Закону України № 2136-ІХ, який розміщений Міністерством економіки України на сайті міністерства, не ставить під сумнів правильність висновків суду першої інстанції, оскільки само по собі посилання на вказаний коментар не призвело до неправильного вирішення спору тому, що суд першої інстанції, правильно застосувавши норми матеріального права, прийшов по суті до правильного висновку щодо незаконності оскарженого наказу.

Не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції посилання в апеляційній скарзі на те, що встановлено спеціальний порядок звернення працівника, який вважає наказ про призупинення трудових відносин незаконним.

Так, відповідно до частини третьої статті 13 Закону України № 2136-ІХ у разі незгоди працівника (працівників) із наказом (розпорядженням) роботодавця про призупинення дії трудового договору працівником або профспілкою за дорученням працівника (працівників) відповідний наказ (розпорядження) може бути оскаржений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу, який, вивчивши зміст наказу (розпорядження) та підстави для його видання, за погодженням з військовою адміністрацією може внести роботодавцеві припис про скасування відповідного наказу (розпорядження) або про усунення порушення законодавства про працю іншим шляхом, що є обов`язковим до виконання роботодавцем протягом 14 календарних днів з дня отримання такого припису.

Приписи у разі оскарження наказу (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами, зазначеними в абзаці другому частини другої цієї статті, можуть бути внесені роботодавцеві за погодженням з військовою адміністрацією.

Припис центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, або його територіального органу може бути оскаржений роботодавцем протягом 10 календарних днів у судовому порядку.

Проте, як вбачається із матеріалів справи, позивач звертався до уповноваженого органу, але, згідно наданої відповіді Управління держапараті у Полтавській області, розгляд питання щодо скасування наказу про призупинення дії трудового договору буде можливий після затвердження відповідної форми припису.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 221 КЗпП України трудові спори розглядаються місцевими загальними судами.

Згідно частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Оскільки працівник не може захистити своє право у порядку визначеному статтею 13 Закону України № 2136-ІХ, звернення до суду, у даному випадку, не суперечить вимогам чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно застосував аналогію закону, так як спірні правовідносини врегулюванні частиною четвертною статті 13 Закону України № 2136-ІХ, є безпідставними, оскільки у даній справі суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про незаконність та скасування наказу про призупинення трудового договору , тобто, положення частини четверної статті 13 Закону України № 2136-ІХ по даній справі не можуть бути застосовані.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відповідача - залишити без задоволення, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди із розподілом судових витрат судом першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кременчуцький завод технічного вуглецю", в інтересах якого діє представник - адвокат Пшеничний Олександр Леонідович - залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2023 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді П.С. Абрамов

О.О. Панченко