Номер провадження: 22-ц/813/4606/23
Справа № 493/1512/22
Головуючий у першій інстанції Тітова Т.П.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Сінько А.І.,

учасники справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива», відповідачі ОСОБА_1 , Приватне підприємство «Левчик»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Приватного підприємства «Левчик» в особі свого представника Танірвердієва Асима Довлат-огли

на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 12 грудня 2022 року,

постановлену Балтським районним судом Одеської області у складі: судді Тітової Т.П. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Левчик» про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації, припинення права оренди земельної ділянки та визнання прав,

в с т а н о в и в:

Предметом апеляційного перегляду є ухвала Балтського районного суду Одеської області від 12 грудня 2022 року, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Левчик» про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації, припинення права оренди земельної ділянки та визнання прав задоволено.

Заборонено ПП «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання, передачу у володіння та користування третім особам земельної ділянки площею 2,59 га, кадастровий номер :01:001:0126.

Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,59 га, кадастровий номер :01:001:0126.

В апеляційній скарзі Приватне підприємство «Левчик» в особі свого представника Танірвердієва Асима Довлат- огли вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить скасувати ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 12 грудня 2022 року про забезпечення позову і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» про забезпечення позову відмовити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що право оренди скаржника на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0126 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому, враховуючи положення Закону України «Про оренду землі» останній наділений правами орендаря, у тому числі користування земельною ділянкою. Також, скаржник зазначив, що оскаржувана ухвала не містить обґрунтованих припущень, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Крім того, прийняте судом за результатом розгляду позовної заяви судове рішення суду не підлягає примусовому виконанню, тому застосовані судом першої інстанції заходи забезпечення позову є неспівмірними.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма хлібна нива» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що оформлені договори оренди з ПП «Левчик» порушують переважне право позивача на укладення договору оренди на новий строк. Також позивач зазначив, що 03.01.2023 звернувся до суду першої інстанції з заявою про зміну предмета позовних вимог та просив визнати укладеною додаткову угоду № ЗОМ-1 від 19.12.2022 до договору оренди № б/н від 19.05.2006 та визнати відсутнім права оренди спірної земельної ділянки ПП «Левчик». Суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що ПП «Левчик» неодноразово, щорічно оформлює договори оренди землі, потім їх розриває, а в наступному знову з`являються договори оренди землі відносно земельної ділянки, яка раніше була передана в оренду позивачу. В будь-який час відповідач може приступити до використання земельної ділянки, а невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін, та розгляд справи здійснювати за відсутності позивача у зв`язку з запровадженням на території України воєнного стану.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися до судового засідання, що відповідно до вимог частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» у своїй заяві про забезпечення позову просило заборонити Приватному підприємстві «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання, передачу у володіння та користування третім особам земельної ділянки площею 2,59 га з вищезазначеним кадастровим номером та заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам та будь-яким іншим особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може ускладнити, зробити неможливим виконання рішення суду, а також таке може призвести до ускладнення поновлення оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Ухвала, що викладається окремим документом, складається з: 1) вступної частини із зазначенням: а) дати і місця її постановлення; б) найменування суду, прізвища та ініціалів судді (суддів); в) імен (найменувань) учасників справи; 2) описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; 3) мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; 4) резолютивної частини із зазначенням: а) висновків суду; б) строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження (частина перша статті 260 ЦПК України).

В мотивувальній частині оскаржуваної ухвали відсутні як мотиви, з яких суд дійшов висновку про задоволення заяви ТОВ «Агрофірма хлібна нива» про забезпечення позову, так і обґрунтування того, чому суд дійшов висновку про те, що забезпечення позову має бути здійснено саме у такий спосіб, на якому наполягав позивач. Ухвала містить лише посилання на погодження суду з доводами заявника (дослівно) про необхідність забезпечення позову у спосіб, про який просить заявник.

Отже, оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам ст. 260 ЦПК України, оскільки в ній не викладені обставини та відсутня мотивувальна частина ухвали.

Одночасно колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Із виділених матеріалів вбачається, що 10 листопада 2022 року ТОВ «Агрофірма Хлібна нива» звернулося до суду із позовною заявою про визнання договору оренди землі № б/н від 13.08.2022 року недійсним, скасування державної реєстрації права оренди приватного підприємства «Левчик», визнання за позивачем права оренди.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 18 листопада 2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Левчик» про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації, припинення права оренди земельної ділянки та визнання прав і справу призначено до підготовчого засідання.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною другою статті 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача.

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення про забезпечення позову. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Заборона вчиняти певні дії застосовується у разі необхідності обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Як підставу для звернення до суду із заявою про забезпечення позову ТОВ «Агрофірма хлібна нива» зазначило те, що 13.08.2022 року між ОСОБА_1 та ПП «Левчик» укладено договір оренди землі № б/н щодо земельної ділянки площею 2,59 га, кадастровий номер :01:001:0126, а державний реєстратор здійснив у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди ПП «Левчик» на зазначену земельну ділянку.

Позивач зазначає, що згідно інформаційної довідки ПП «Левчик» неодноразово, практично щорічно оформлює договори оренди землі потім їх розриває, а в наступному знову з`являються договори оренди землі відносно земельної ділянки, яка раніше була передану в оренду позивачу. В будь-який час відповідач може приступити до використання земельної ділянки, а невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду.

Із виділених матеріалів вбачається, що предметом позову є визнання речового права оренди земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0126, яке виникло на підставі договору оренди землі від 19.05.2006 , укладеного між ТОВ «Агрофірма хлібна нива» та ОСОБА_2 , строком на 15 років по 20.12.2022 , визнання недійсним договору оренди землі № б/н від 13.08.2022 , скасування державної реєстрації права оренди приватного підприємства «Левчик».

Отже метою вказаного позову є захист прав ТОВ «Агрофірма хлібна нива» на поновлення речового права оренди земельної ділянки, яке виникло на підставі договору оренди землі від 19.05.2006 року, а не захист його прав щодо користуванням земельною ділянкою.

В заяві про забезпечення позову не обґрунтовано необхідності вжиття заходів щодо заборони ПП «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання земельної ділянки площею 2,59 га, кадастровий номер :01:001:0126, з урахуванням заявлених позовних вимог та яким чином невжиття вказаного виду забезпечення позову призведе до невиконання судового рішення в частині поновлення речового права оренди земельної ділянки, яке виникло на підставі договору оренди землі від 19.05.2006, та визнання договору оренди землі спірної земельної ділянки № б/н від 13.08.2022 недійсним у разі його задоволення.

Однак суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач звернувся до суду з вимогами про визнання недійсним договору оренди, що полягає констатації цього права і судове рішення не підлягає примусовому виконанню, тому дійшов помилкового висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій з використання земельної ділянки може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, суд першої інстанції, надавши перевагу позиції ТОВ «Агрофірма Хлібна нива», до моменту вирішення справи по суті позбавив ПП «Левчик» на весь час вирішення спору користуватися земельною ділянкою відповідно до умов договору, який є чинним, і презумпція правомірності правочину у встановленому законом порядку наразі не спростована.

Щодо забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,59 га, кадастровий номер :01:001:0126, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що предметом позову у даній справі є визнання речового права оренди земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0126, яке виникло на підставі договору оренди землі від 19.05.2006, визнання недійсним договору оренди землі № б/н від 13.08.2022 року, скасування державної реєстрації права оренди приватного підприємства «Левчик».

Враховуючи зміст позовних вимог, підстави та предмет спору, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для забезпечення позову у вигляді заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки без жодних обмежень таких дій.

Оскільки спір виник стосовно права оренди земельної ділянки, то співмірними заходами забезпечення позову із заявленими ТОВ «Агрофірма Хлібна нива» позовними вимогами, та такими, що відповідають засадам справедливості і розумності, та можуть забезпечити ефективне поновлення прав позивача, у разі ухвалення сприятливого рішення є заборона органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права оренди на земельну ділянку площею 2,59 га, кадастровий номер :01:001:0126.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала в частині заборони ПП «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання земельної ділянки площею 2,59 га, кадастровий номер :01:001:0126, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у забезпеченні позову в цій частині. Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 12 грудня 2022 року в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма хлібна нива» про забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,59 га, кадастровий номер :01:001:0126, змінити, обмеживши заборону проведення реєстраційних дій із земельною ділянкою лише щодо реєстрацієї права оренди (суборенди) на спірну земельну ділянку. В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 149-150 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Левчик» в особі свого представника Танірвердієва Асима Довлат- огли задовольнити частково.

Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 12 грудня 2022 року в частині заборони ПП «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання земельної ділянки площею 2,59 га, кадастровий номер :01:001:0126, скасувати та в цій частині постановити нове судове рішення.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна нива» у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом заборони ПП «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання земельної ділянки площею 2,59 га, кадастровий номер :01:001:0126.

Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 12 грудня 2022 року в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна нива» про забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,59 га, кадастровий номер :01:001:0126, змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини в наступній редакції:

«Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права оренди (суборенди) земельної ділянки, площею 2,59 га, кадастровий номер :01:001:0126, власником якої є ОСОБА_1 ».

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 11 квітня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко