У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - Малюк В.М., при секретарі судового засідання - Матіко Я.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову, до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 , про визнання будинковолодіння спільною сумісною власністю, виділення частки в натурі, визнання права власності та стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про забезпечення позову, до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 , про визнання будинковолодіння спільною сумісною власністю, виділення частки в натурі, визнання права власності та стягнення грошових коштів.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з наступними позовними вимогами:

- визнання будинку за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ;

- виділення частки в натурі з будинку за адресою АДРЕСА_1 , та визнання права власності на неї за ОСОБА_2 ;

- виділення частки в натурі з будинку за адресою АДРЕСА_1 , та визнання права власності на неї за ОСОБА_1 ;

- стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 трьох мільйонів грн., в якості компенсації витрат, понесених на ремонт та облаштування будинку за адресою АДРЕСА_1 , та належного до нього дворогосподарства.

Заявник посилається також на те, що 24.07.2020 року між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдарований) укладено договір дарування, згідно якого у власність обдаровуваного перейшов житловий будинок АДРЕСА_2 .

Згідно з п. 1.2, 1.3 договору дарування від 24.07.2020 року нерухоме майно житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, вказаний під літ. «А», складається з: 3 (трьох) житлових кімнат, житловою площею 57.8 кв. м., загальною площею 164.2 кв. м., з належними до нього господарськими будівлями і спорудами: вхід в підвал літ. «а», гараж літ. «б», літня кухня літ. «в», сарай літ. «г», вбиральня літ. «д», огорожа. «№» споруди 1.

Так, у липні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору дарування будинку від 24.07.2020 недійсним.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2023 у справі № 308/8309/22 у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 27.06.2023 у справі № 308/8309/22 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено та визнано недійсним договір дарування житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , укладений 24.07.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Форкош М.М. за №515.

Вказана постанова суду апеляційної інстанції з урахуванням положень ст. 385 ЦПК України набрала законної сили з дня її прийняття 27.06.2023.

У зв`язку з вищевказаним, ОСОБА_1 на даний час по суті позбавлено права власності на будинок в АДРЕСА_3 , а тому заявник змушений захищати свої майнові права на вказаний будинок та вкладені в нього кошти.

Заявник вказує, що в сукупності ним було витрачено біля трьох мільйонів гривень для ремонту й облаштування вказаного будинку та дворогосподарства в цілому.

За наведених обставин, вважає, що в силу вищенаведених обставин, а також правомірного володіння вказаним майном протягом тривалого часу, він має право на компенсацію вищевказаної суми, а також на частку у праві власності на вказаний будинок.

Вказує, що на даний час ОСОБА_2 вправі зареєструвати за собою на праві приватної власності вищезазначений будинок та розпоряджатися ним на власний розсуд, зокрема ОСОБА_2 може: здати його в оренду або безоплатне користування іншим особам; вчиняти будь-які дії спрямовані на вселення до нього нових мешканців (житлонаймачів); відчужувати його як оплатно, так і безоплатно на користь інших осіб; проводити будь-які підготовчі, будівельні та ремонтні роботи (реконструкцію, переобладнання та/або знесення) в будинку; вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_3 , які у вказаному будинку проживають на даний час, вчиняти будь-які дії, спрямовані на обмеження його в фізичному доступі до будинку, з належними до нього господарськими будівлями і спорудами.

Невжиття вказаних заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення в даній справі у випадку задоволення позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_2 має реальну змогу відчужити спірний будинок.

Відчуження відповідачем вказаного будинку іншим особам, призведе до необхідності залучення у справу нових співвідповідачів та відповідно затягування розгляду справи.

Так само, ОСОБА_2 не позбавлена можливості як власниця здавати спірний будинок в оренду чи безоплатне користування. У цьому випадку остання буде вчиняти дії, спрямовані на вселення туди нових мешканців (житлонаймачів).

Зокрема, відповідачка може умисно ініціювати проведення в будинку підготовчих, будівельних та/або ремонтних робіт (реконструкцію, переобладнання та/або знесення), що також може порушити права заявника, зокрема унеможливити проживання там.

Вважає, що наведені дії зі сторони ОСОБА_2 , у свою чергу, призведуть до порушення його житлових прав, оскільки він правомірно проживає у вказаному будинку все життя і при цьому іншого житла не має.

За таких обставин, заявник просить суд вжити наступні заходи забезпечення позову:

- накласти арешт на будинок, з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

- заборонити ОСОБА_2 та/або будь-яким іншим уповноваженим нею фізичним та/або юридичним особам (всім іншим особам) здавати в оренду та/або надавати в безоплатне користування будинок, з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

- заборонити ОСОБА_2 та/або будь-яким іншим уповноваженим нею юридичним та фізичним особам (всім іншим особам) проводити які-небудь підготовчі, будівельні та ремонтні роботи (реконструкцію, переобладнання та/або знесення) в будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою АДРЕСА_1 .

- заборонити уповноваженим державним і комунальним органам та установам видавати або ж реєструвати які-небудь документи дозвільного характеру та/або правовстановлюючого характеру на будинок, з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою АДРЕСА_1 .

- заборонити ОСОБА_2 та/або будь-яким іншим уповноваженим нею юридичним та фізичним особам (всім іншим особам) вчиняти дії, спрямовані на виселення ОСОБА_1 та членів його сім`ї з будинку, з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

- заборонити ОСОБА_2 та/або будь-яким іншим уповноваженим нею юридичним та фізичним особам (всім іншим особам) вчиняти будь-які дії, спрямовані на обмеження ОСОБА_1 , та його дружини ОСОБА_3 в фізичному доступі до будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами.

Заява про забезпечення позову розглядається судом відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України, тобто без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову з доданими до неї документами, суд приходить висновку, що така підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Значення цього інституту полягає в тому, що ним захищаються права позивача у разі несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, продати чи знищити його та з метою попередження інших потенційних труднощів, що виникають під час реалізації рішення суду у конкретній справі.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

При цьому, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо нерухомого майна, а саме будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд бере до уваги доводи заявника про те, що потенційний відповідач ОСОБА_2 , в період розгляду справи, буде мати можливість здійснити ряд дій щодо спірного нерухомого майна, що в подальшому унеможливить ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки можуть вчинятися дії направлені на реалізацію спірного майна.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет майбутнього позову зокрема щодо визнання будинковолодіння спільною сумісною власністю, виділення частки в натурі, визнання права власності та стягнення грошових коштів, є взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову у вигляді арешту спірного майна, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову у вигляді арешту спірного майна та предметом майбутніх позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист його порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Так, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження будинку, а тому невжиття заходів забезпечення позову неминуче призведе до істотного утруднення або унеможливлення виконання рішення суду та поновлення майнових прав позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову в частині накладення арешту на спірне домоволодіння є підставною та обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення.

Що стосується інших заявлених ОСОБА_1 вимог заяви про забезпечення позову, зокрема щодо заборони ОСОБА_2 та/або будь-яким іншим уповноваженим нею фізичним та/або юридичним особам (всім іншим особам) здавати в оренду та/або надавати в безоплатне користування будинок, з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, проводити які-небудь підготовчі, будівельні та ремонтні роботи (реконструкцію, переобладнання та/або знесення), видавати або ж реєструвати які-небудь документи дозвільного характеру, вчиняти дії, спрямовані на виселення ОСОБА_1 та членів його сім`ї з будинку, вчиняти будь-які дії, спрямовані на обмеження ОСОБА_1 , та його дружини ОСОБА_3 в фізичному доступі до будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, то такі суд вважає безпідставними, необґрунтованими та неспіврозмірними із предметом позову, з яким має намір звернутися заявник до суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Суд звертає увагу заявника, що відповідно до вимог ч.4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153, 353-355 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову до подачі позовної заяви задоволити частково.

Накласти арешт на будинок, з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . (із забороною розпорядження ним (здійснення реєстраційних дій, відчуження).

В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовити.

Звернути увагу заявника, що відповідно до вимог ч.4 ст. 152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч.13 ст. 158 ЦПК України, заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк