Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6688/22 Головуючий у 1-й інст. БольшаковаТ.Б.
Категорія 96 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,
суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,
за участі секретаря судового засідання Руденко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №274/6688/22 за позовом ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Гришковецька селищна рада Бердичівського району Житомирської області, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення,
за апеляційною скаргою Міністерства оборони України
на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Большакової Т.Б. у м.Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення; заінтересована особа: Гришковецька селищна рада Бердичівського району Житомирської області. Просила встановити факти: що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ; що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Заяву обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_8 загинув її чоловік ОСОБА_3 . 18 липня 2022 року вона отримала сповіщення про загибель чоловіка на бойовій позиції у Херсонській області. 08 серпня 2022 року звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_9 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю чоловіка. Їй було відмовлено у зв`язку з тим, що при подачі документів на підтвердження смерті батьків загиблого були виявлені розбіжності у свідоцтвах про смерть батьків загиблого та свідоцтві про його народження, а саме: у свідоцтві про народження ОСОБА_3 у графі «мати» зазначено « ОСОБА_5 », натомість у свідоцтві про смерть останньої від 13 жовтня 2022 року, виданого повторно Бердичівським відділом державної РАЦС у Бердичівському районі Житомирської області, зазначено « ОСОБА_2 »; у свідоцтві про народження ОСОБА_3 у графі «батько» зазначено « ОСОБА_6 », натомість у свідоцтві про смерть останнього від 26 листопада 2008 року, виданого виконкомом Половецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, зазначено « ОСОБА_4 ». Встановлення юридичних фактів потрібне для оформлення (призначення та отримання) одноразової грошової допомоги після смерті чоловіка ОСОБА_3 . Від встановлення таких фактів залежить виникнення особистих майнових прав заявниці. Інший порядок встановлення таких фактів неможливий.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 листопада 2022 року до участі у справі залучені заінтересовані особи: Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18-19).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2022 року встановлені факти, що мають юридичне значення, а саме, що: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, а заяву ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, залишити без розгляду.
Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що суд першої інстанції проігнорував клопотання представника Міністерства оброни України про відкладення розгляду справи на іншу дату та необхідність направлення міністерству копій документів, доданих до заяви ОСОБА_1 . Метою звернення до суду заявниця зазначила бажання отримати одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю (смертю) чоловіка військовослужбовця ОСОБА_3 . Виходячи із мети встановлення факту, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має зокрема один із подружжя загиблого (померлого), який не одружений вдруге. Відмова ІНФОРМАЦІЯ_10 не є рішенням суб`єкта владних повноважень із даного питання, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_11 не є розпорядником коштів щодо виплати одноразової допомоги та не уповноважений приймати рішення щодо її призначення та виплати. Міністерство оборони України, враховуючи фактичні обставини справи, заперечує проти встановлення факту, про який просить заявниця, що свідчить про виникнення спору про право, який має вирішуватися в порядку позовного провадження, та наявні підстави для залишення заяви без розгляду.

Від заявниці та інших заінтересованих осіб відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні, яке проведено в режимі відеоконференції, представник Міністерства оборони України Москаленко А.О. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким залишити заяву про встановлення фактів, що мають юридичне значення, без розгляду.

Заявниця ОСОБА_1 заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим та просить залишити його без змін.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_7 щодо розгляду апеляційної скарги поклався на розсуд суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 солдат ОСОБА_3 загинув на бойовій позиції у Херсонській області внаслідок обстрілу супротивника з танка, отримавши поранення несумісне з життям, що підтверджується сповіщенням №7 від 18 липня 2022 року №131 та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.9,10).

Згідно з свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 22 січня 1994 року був укладений шлюб, який зареєстрований Половецькою сільською радою Бердичівського району Житомирської області (а.с.8).

У листі ІНФОРМАЦІЯ_12 від 08 серпня 2022 року №5/543 йдеться про те, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають дружина загиблого військовослужбовця та його діти. Також ОСОБА_1 необхідно надати документи, які підтверджують факт смерті батьків загиблого.

У свідоцтві про народження батьками ОСОБА_3 зазначені: батько - ОСОБА_6 , матір - ОСОБА_5 (а.с.13).

Із копії повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а із копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_4 (а.с.11,12).

У заяві ОСОБА_1 посилається на те, що ОСОБА_2 є матір`ю, а ОСОБА_4 - батьком ОСОБА_3 та просила встановити цей факт з метою отримання нею одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіка, на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_1 надала довідку, видану виконкомом Гришковецької селищної ради, згідно з якою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У апеляційній скарзі Міністерство оборони України зазначає, що метою звернення заявниці до суду є отримання нею одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) чоловіка військовослужбовця ОСОБА_3 , а тому дана справа має розглядатися в порядку позовного провадження.

Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилася очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, суд апеляційної інстанції переглядає справу в повному обсязі (частина п`ята ст.367 ЦПК України).

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених ст.ст.19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги (частина друга ст.377 ЦПК України).

Відповідно до частини першої ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом частини другої ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Згідно з частиною першою ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 ст.16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у ст. 161 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Згідно з частиною шостою ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

Відповідно до пункту 12 Порядку визначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання (п.13 вищевказаного Порядку №975).

Відповідно до пунктів 1 та 8 ст.16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 ст.16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у ст.16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у ст.16-1 цього Закону. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Отже, Міністерство оборони України є спеціальним владним суб`єктом, який уповноважений на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку №975, яку має на меті отримати ОСОБА_1 без розподілу розміру одноразової грошової допомоги на батьків загиблого чоловіка у разі встановлення юридичних фактів, які будуть підтверджувати обставину смерті батьків загиблого, та без відтермінування виплати заявнику частки одноразової грошової допомоги, яка б припадала на батьків загиблого, якщо б вони були живими.

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням зазначених фактів виникнення у заявниці певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення ст.1 ЦК України. За змістом частини першої ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні правовідносини). Тобто, цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання за нею права на отримання одноразової грошової допомоги без розподілу такої допомоги на батьків загиблого чоловіка та відтермінування її виплати в цій частині, що не пов`язано з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею права щодо призначення та виплати без розподілу на батьків загиблого чоловіка одноразової грошової допомоги та без відтермінування виплати її частини у часі на три роки, що не пов`язано з будь-якими цивільними правами та обов`язками заявниці, їх виникнення, існування та припинення. Отже, за можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні смерті батьків загиблого чоловіка. Така обставина має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації ОСОБА_1 прав у сфері соціального забезпечення (одержання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця).

Із урахуванням наведеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення фактів, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , є матір`ю ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , є батьком ОСОБА_3 , який загинув на бойовій позиції у Херсонській області внаслідок обстрілу супротивника з танка, отримавши поранення несумісне з життям, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Із урахуванням наведеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, а тому справа підлягає розгляду за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства. За даних обставин, суд першої інстанції, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, діяв не як суд, встановлений законом.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 ст.6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини першої ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої ст.255 ЦПК України та частиною першою ст.377 цього Кодексу, оскільки спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.

Згідно з положеннями частини першої ст.256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої ст.255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Оскільки Житомирський апеляційний суд вирішив на підставі п.1 частини першої ст.255 ЦПК України закрити провадження у справі, то він відповідно до частини першої ст.256 ЦПК України роз`яснює ОСОБА_1 , що розгляд справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Керуючись п.1ч.1 ст.255,ст.ст.259,268,367-368,374,377,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2022 року скасувати.
Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Гришковецька селищна рада Бердичівського району Житомирської області, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, закрити.
Повідомити ОСОБА_1 , що розгляд справи за її заявою віднесено до юрисдикції адміністративного суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: