ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/964/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2023 р.

Петриківський райсуд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Іщенко І.М., при секретарі Клисак Н.Г., за участі сторін, захисників Ключихіна Є.В., Довгаль С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя та стягнення компенсації

В С Т А Н О В И В

20.06.2019 року до Петриківського райсуду звернулась ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 із позовними вимогами про розподіл спільного сумісного майна подружжя та стягнення компенсації, в якому поклалась на те. що 17.05.1986 року вона уклала шлюб із відповідачем, від шлюбу мають двох дітей які є повнолітніми. Рішенням Петриківського райсуду від 29.01.2019 року шлюб між ними був розірваний.

За період шлюбу за спільні кошти ними було придбано наступне майно : в 1986 році був придбаний транспортні засобі марки М2140 та ММВЗ, в лютому 2002 році ними було придбаний житловий будинок розташований за АДРЕСА_1 , в 2010 році придбаний автомобіль ГАЗ 2705, всі транспортні засоби були зареєстровані на відповідача ОСОБА_2 . Пославшись на оцінку із Правобережної біржі від 16.05.2019 року позивач оцінила вартість спірного майна на загальну суму 420 623 грн і вважає, що частка подружжя складала 210 311,50 грн , як частка.

Просила визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , а за відповідачем визнати право власності на автомобіль INFINITI FX 35» 2007 р.в.,, САЗ 3507, 1985 р.в., ГАЗ 2705, 2005 р.в., ММВЗ, 1985 р.в., НОМЕР_1 , 1984 р.в, стягнути на її користь грошову компенсацію у розмірі частини різниці майна в розмірі 131 711,50 грн та всі судові витрати на її користь.

1.07.2019 року за заявою позивачки було накладений арешт на автомобіль

на автомобіль марки «INFINITI FX 35», 2007 року випуску, дата реєстрації 15.05.2018 року; транспортний засіб САЗ 3507, 1985 р.в., дата реєстрації 16.06.2010 року; транспортний засіб ГАЗ 2705, 2005 р.в., дата реєстрації 13.11.2010 року; транспортний засіб ММВЗ, 1985 року випуску, дата реєстрації 27.05.1986 року; транспортний засіб М2140, 1984 року випуску, дата реєстрації 27.05.1986 року, право власності на які зареєстровано на ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_1 ( а.с.60)

1.07.2019 року ухвалою суду було відкрито провадження по справі і призначено підготовче засідання з викликом сторін.

07.08.2019 року позивачка ОСОБА_1 збільшила свої позовні вимоги, пославшись на те, що за період шлюбу за спільні кошти було придбано в 2004 році трактор ЮМЗ-6Л,тракторий напівпричіп ІПТС-2, н.з. НОМЕР_2 , в 2008 трактор колісний ЮМЗ-6АКЛ, в 2010 році транспортний засіб САЗ 3507 які були зареєстровані за відповідачем ОСОБА_2 і вартість майна всього складала 607 675 грн за оцінкою біржи, а частка кожного із подружжя складає 303 828,50 грн.

Позивачка просила визнати за нею право власності за житловий будинок за вищевказаною адресою, за відповідачем визнати право власності на всі транспортні засоби , стягнути на її користь грошову компенсацію у розмірі частини різниці вартості майна в розмірі 225 228,50 грн ( а.с.86).

07.08.2019 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , який просив відмовити в задоволенні позовних вимог, пославшись на те. що позивачка не працювала, була домогосподаркою, виховувала дітей, а він працював і забезпечував сім`ю. На спільні кошти 25.02.2002 року був куплений житловий будинок по АДРЕСА_1 , в 2010 році придбаний самоскид САЗ 3507, в 2018 року був придбаний автомобіль « INFINITI FX 35» і вказане майно він вважає спільним сумісним майном. Заперечує проти позовних вимог щодо розділу інших транспортних засобів оскільки вони були продані іншим особам за дорученням у період подружнього життя зі згодою позивачки, а гроші були витрачені на потреби сім`ї ( а.с.104, 11)

07.08.2019 року ухвалою Петриківського райсуду за клопотанням позивачки накладений арешт на трактор колісний ЮМЗ-6АКЛ, № 770490, зареєстрований 07.02.2008 року, номерний знак НОМЕР_3 , 1992 року випуску; трактор колісний ЮМЗ-6Л, № НОМЕР_4 , зареєстрований 05.05.2004 року, номерний знак НОМЕР_5 , 1982 року випуску; напівпричіп тракторний 1ПТС-2, № НОМЕР_6 зареєстрований 05.05.2004 року, номерний знак НОМЕР_7 , 1992 року випуску, право власності на які зареєстровано на ОСОБА_2 який проживає по АДРЕСА_1 ( а.с.111).

14.12.2020 року позивач ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги, пославшись що в період подружнього життя вони із відповідачем в 2009 році придбали ще плуг 3-х корпусний навісний ПВН 3-35, сіялку СУПН-8а, в 2014 році придбали агрегат ґрунтообробний дисковий і все майно було оцінено відповідно довідки біржі в розмірі 805 609 грн, частка кожного подружжя склала 404 804, 50 грн.

Позивачка просила поділити спільне майно, що було придбано в період шлюбу і визнати за нею право власності на житловий будинок по вищевказаній адресі, за відповідачем визнати право власності на все інше майно зазначено в позовних заявах, стягнути грошову компенсацію у розмірі 1/2 частини різниці вартості майна у розмірі 160 552,50 грн та всі судові витрати на її користь

( а.с.197-202)

09.03.2021 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому він не заперечував визнати право власності за ОСОБА_1 , а за ним право власності на автомобіль «INFINITI FX 35 » та САЗ 3507, 1985 р.в., стягнувши із нього компенсацію у розмірі 23909 грн, в іншій частині позовних вимог просив відмовити.

08.07.2021 року за клопотанням представника позивачки в підготовчому засіданні була призначена авто-товарознавча експертиза щодо оцінки ринкової вартості спірного майна і провадження по справі було призупинено

13.11.2021 року підготовче засідання було поновлено, заявлено клопотання представником позивачки про проведення товарознавчої, авто товарознавчої та транспортно-товарознавчої експертизи, з посиланням на те, що позивачка оплатила послуги судових експертів.

04.01.2022 року ухвалою Петриківського райсуду по справі була призначена судова транспортна- товарознавча експертиза і провадження по справі призупинено ( т.2 а.16).

04 липня 2022 року судом було поновлено провадження по справі у зв`язку із находженням до суду висновку судових експертиз.

04.08.2022 року підготовче засідання було закрито і призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі, на виплату компенсації не згоден.

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись із матеріалами справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог

ОСОБА_1 з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та правовідносини.

17.05.1986 року позивачка ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_2 , що підтверджується штампом в копії паспорту позивачки і не заперечується сторонами в суді ( а.с.8).

За весь час шлюбу позивачка ОСОБА_1 з її слів не працювала та вела домашнє господарство, відповідач в 1982 року по 2001 рік працював трактористом в радгоспі « Маяк» Петриківського району, отримував заробітну плату, сторони обробляли земельну ділянку , мали дохід із заробітної плати чоловіка та доходів із домашнього господарства, що не заперечувалось сторонами в суді.

На кошти подаровані подружжю ОСОБА_3 на весілля був придбаний мотоцикл марки ММВЗ, 1985 року випуску який зареєстрований із 27.05.1986 року до цього часу за ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою сервісного центру № 1244 ( а.с.20), однак за яку вартість було придбано майно позивачка точно сказати в суді не змогла. Приблизно в 1991 році вказаний мотоцикл відповідачем був фактично проданий по генеральній довіреності іншій особі і його місце знаходження невідоме і вказані обставини сторони не заперечували в суді.

Грошові кошти за продаж автомобіля були витрачені на потреби подружжя, що пояснив відповідач в суді, так як дружина не працювала та виховувала двох неповнолітніх дітей, а позивачки пояснювала в суді що вона не цікавилась куди чоловік витратив гроші після продажу мотоцикла, однак майнового спору з цього приводу у сторін не було.

В 1986 році був сторонами був придбаний автомобіль М2140, 1985 року випуску, який був зареєстрований 23.09.1986 року за ОСОБА_2 однак за яку вартість було придбано це майно позивачка точно сказати в суді не змогла.

В 1992 році автомобіль фактично був проданий відповідачем по генеральній довіреності іншій особі і його місце знаходження сторонам невідоме, однак транспортний засіб із 23.09.1986 року та до цього часу зареєстрований за ОСОБА_2 що підтверджується довідкою сервісного центру № 1244 ( а.с.20)

За слів позивачки ОСОБА_1 вона була повідомлена від чоловіка про продаж вказаного автомобіля, однак не цікавилась грошовими коштами, однак відповідач пояснив, що гроші були передані дружині на потреби сім`ї та купівлі іншого майна.

Так, 25.02.2002 року позивачка ОСОБА_1 купила житловий будинок АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 за 6000 грн, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку ( а.с.11), де фактично проживає одна позивачка із 01.10.2008 року до цього часу, а відповідач зареєстрований у вказаному будинку із 11.11.1985 року, однак мешкає після розлучення в АДРЕСА_3 , що підтверджується копіями паспорту ( а.с.8, 16) та не заперечувалось сторонами.

Право власності на житловий будинок в цілому зареєстровано в БТІ міста Дніпродзержинська за позивачкою ОСОБА_1 , що підтверджується реєстраційним надписом № 314, печаткою в Чаплинскькій сільській раді Петриківського району за № 73, копією технічного паспорту ( а.с.11-12) та вказані обставини сторонами не заперечувались в суді.

В 2004 році сторони придбали напівпричіп тракторний марки ЮМЗ-6Л н.з. НОМЕР_7 , 1982 року випуску та трактор колісний марки ЮМЗ-6Л, номерний знак НОМЕР_5 , 1982 року випуску що підтверджується довідкою із ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області від 21.06.2019 рок

( а.с.86) який із 05.05.2004 року та по цей час зареєстровані за ОСОБА_2 , однак які фактично були проданий відповідачем іншим особам і на час спору його місцезнаходження сторонам невідомо.

Із 07.02.2008 року по цей час за ОСОБА_2 зареєстрований транспортний засіб трактор колісний ЮМЗ-6АКЛ н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою ( а.с.86), який купили в шлюбі, однак зі слів відповідача був проданий іншим особам, а гроші були передані на потреби сім`ї.

В 2010 році сторони придбали по біржовій угоді автомобіль САЗ 3507, 1985 року випуску, н.з. НОМЕР_8 , за яку суму було придбане майно позивачка не змогла пояснити, однак встановлено, що із 16.06.2010 року по цей час транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_2 що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію який надав відповідач до суду іна цей час знаходиться у його власності та користуванні.

В 2010 року подружжя придбало транспортний засіб ГАЗ 2705, 2005 року випуску, за яку суму та при яких обставинах зі слів позивачки не пам`ятає, однак вказаний засіб зареєстрований із 13.11.2010 року по цей час за

ОСОБА_2 що підтверджується довідкою сервісного центру № 1244

( а.с.20), однак зі слів відповідача автомобіль був проданий в 2012 році іншим особам, гроші були передані на потреби сім`ї. Позивачка не змогла в суді пояснити за яку суму та при яких обставинах був куплений та проданий вказаний автомобіль.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію із 15.05.2018 року по цей час відповідач ОСОБА_2 є власником автомобіля INFINITI, 2007 року випуску, д.з. НОМЕР_9 який знаходиться в користуванні у відповідача до цього часу.

29.01.2019 року заочним рішенням Петриківського райсуду шлюб між сторонами був розірваний ( а.с.9), судове рішення сторонами не оскаржувалось.

Таким чином, на час подання позову до суду у позивачки у користування та у власності знаходиться житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , а у відповідача автомобіль INFINITI, 2007 року випуску, д.з. НОМЕР_9 та автомобіль САЗ 3507, 1985 року випуску, д.з. НОМЕР_8

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За приписами ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення щодо рівності часток у спільній сумісній власності містить ч. 2 ст. 372 ЦК України.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 2, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 63 СК України, передбачає, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Отже, відповідно до вимог ч. 1 ст. 60, 68, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція зазначених норм свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 року у справі № 6-843цс17.

Тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

За нормами ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Відмовляючи позивачу в задоволені позовних вимог, суд виходить із того, що в період шлюбу із 17.05.1986 року по 19.01.2019 роки сторонами були набуто такі транспортні засоби: ММВЗ, 1985 р.в., М 2140, 1985 р..в., житловий будинок розташований по АДРЕСА_1 , тракторний напівпричем ЮМЗ-6Л, 1982 р.н., трактор колісний ЮМЗ-6АКЛ, 1982 р.в., САЗ 3507, 1985 р.в., ГАЗ 2705, 2005 р.в., INFINITI, 2007 р.в..

Зазначені транспортні засоби, крім САЗ 3507, 1985 р.в. та INFINITI, у подальшому були відчуженні відповідачем на користь третіх осіб у період, коли подружжя ОСОБА_3 мало спільний побут, позивачка не працювала і займалась домашнім господарством, а відповідач зі слів працював трактористом в селі Чаплинка Петриківського району і отримував заробітну платню, сторони проживали разом до розірвання шлюбу і у них був спільний бюджет і вказані обставини позивачка не заперечує.

Так, свідок ОСОБА_5 в суді пояснив, що приблизно в 1991 році він придбав у ОСОБА_2 автомобіль « Москвіч» по генеральній довіреності за яку суму точно не пам`ятає і гроші передав відповідачу, на цей час автомобіля немає, був використаний ним як металобрухт, приблизно в 2008 році він придбав у відповідача трактор ЮМЗ 6 Л , який теж на цей час є металобрухтом, з якого залишилась тільки ржаві запчастини.

Свідок ОСОБА_6 в суді пояснив, що приблизно в 1992 році купив по довіреності у відповідача мотоцикл Мінськ приблизно за 4000 купонів, який на цей час є металобрухтом .

Суд приймає пояснення відповідача до відому, що всі кошти за які були продані транспортні засоби були відчужені в інтересах сім`ї, з відому позивачки, бо ніякого спору з цього приводу між сторонами до їх розлучення не було, тобто одержані від продажу транспортних засобів грошові кошти були доходом подружжя.

Доводи позивачки, що вона не пам`ятає про придбання спірного майна та його продаж іншим особам з боку чоловіка та вона ніколи не цікавилась на які потреби пішли вказані кошти, приводить суд до висновку, що ОСОБА_1 розуміла придбання та розпорядження майном на розсуд чоловіка, була згодна із його діями і не оспорювала його дії за час шлюбного життя.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 вже є власником в цілому житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 , який був придбаний нею 25.02.2002 року на її ім`я на спільні кошти подружжя за 6000 грн про що свідчить відмітка в БТІ міста Дніпродзержинська. Пояснення позивачки про те, що вказаний будинок був придбаний за кошти її батьків нічим не підтверджується і суд до уваги такі пояснення не приймає , а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею право власності в судовому порядку на весь будинок в цілому задоволенню не підлягають, так як цей будинок не являється предметом спору, відповідач не претендує на половину будинку спільного сумісного майна і не оспорює право власності позивачки на вказаний житловий будинок.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності в судовому порядку за відповідачем на транспортні засоби ММВЗ, 1985 р.в., М 2140, 1985 р..в., тракторний напівпричеп ЮМЗ-6Л, 1982 р.н., трактор колісний ЮМЗ-6АКЛ, 1982 р.в., САЗ 3507, 1985 р.в., ГАЗ 2705, 2005 р.в., INFINITI, 2007 року випуску, д.з. НОМЕР_9 також не підлягають задоволенню, так як зазначені транспортні засоби вже зареєстровані за відповідачем як за власником відповідними записами , не оспорюються позивачкою, а тому додаткового визнання права власності в судовому порядку не потребують.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності за відповідачем на сіялку СУПН-8А по договору купівлі продажу від 12.04.2013 року, агрегат ґрунтообробний дисковий, 2014 р.к. та на плуг 3-х корпусний навісний ПНВ 3-35 задоволенню не підлягають, так як тільки одна ксерокопія паспорта на агрегат ґрунтообробний дисковий, 2014 року випуску в м. Біла Церква не свідчить про час набуття та вартість сторонами вказаного майна ( а.с.203 т.1), за яку суму та коли вказане майно придбалось позивачка в суді не довела і де знаходиться вказане майно сторонам невідомо.

Видаткова накладна від 28.10.2009 року на придбання від ОСОБА_2 ПНВ-3,35, Плуга 3-Х корпусного за 5700 грн не підтверджує наявність вказаного майна на час розгляду справи в суді, а тому суд критично відноситься до довідки із Правобережної біржі від 09.11.2020 року про вартість плугу 3800 грн наданої позивачем ( а.с.207), так як вказане майно на час оцінки було відсутнє, а джерело вартості плуга було надано із мережі Інтернет , що не може слугувати в суді доказам з боку позивача по справі .

Копія договору від 12.04.2013 року про придбання відповідачем ОСОБА_2 сіялки СУПН-8А у ТОВ « Агро- Альфа» за 10 000 грн не може слугувати доказом про поділ вказаного майно шляхом стягнення компенсації із відповідача на користь позивачки, так як вказані сіялка на час спору відсутня у сторін, неможливо провести її реальну експертну оцінку з урахуванням зносу, а тому до довідки правобережної біржі від 09.11.2020 року наданої до суду позивачкою про вартість сіялки станом на 09.11.2020 року в розмірі 6500 грн суд відноситься критично, так як спірне майно відсутнє, експертом не досліджувалось, оцінка зроблена із мережі Інтернет ( а.с.203).

Суд звертає увагу, що право власності в судовому порядку за таким майном, як сіялка, агрегат та плуг не встановлюється відповідно чинного законодавства, а тільки перевіряється судом на належність майна особі відповідних

право установчих документів, експертно оцінується на наявності такого майна, а потім тільки вирішується питання про можливість грошової компенсації стороні.

Позовні вимоги позивача про стягнення компенсації в розмірі 160 552, 50 із відповідача задоволенню не підлягають, так як застосування судом компенсації допускається лише, якщо особа добровільно погодиться попередньо внести відповідну компенсацію за майно на депозитний рахунок суду, а інший з подружжя погодиться на це. Якщо такої згоди не буде, то неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідач в суді відмовився добровільно сплатити будь-яку грошову компенсацію позивачці, спірне майно, крім автомобілів САЗ3507 д.з. НОМЕР_8 та INFINITI, 2007 року випуску, д.з. НОМЕР_9 , відсутнє і місце знаходження його невідоме, що позбавляє суд спірне майно розділити фактично між сторонами та присудити грошову компенсацію іншій стороні без його згоди.

Самий факт тільки реєстрації транспортних засобів які придбались сторонами в шлюбі і зареєстровані за відповідачем на час розгляду спору, але відсутність самого спірного майна унеможливлює розглянути вказаний майновий спір.

Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

Приймаючи до уваги, що у позивачки у власності залишилось спільно сумісне майно із відповідачем у вигляді житлового будинку в АДРЕСА_1 , у відповідача залишилось два транспортних засоби автомобілі САЗ3507 д.з. НОМЕР_8 та INFINITI, 2007 року випуску, д.з. НОМЕР_9 , грошові кошти за продаж іншого майна за час шлюбу були витрачені сторонами в інтересах сім`ї, які мали спільний бюджет , що складався із заробітку відповідача та господарської діяльності позивачки, інше спірне майно на яке посилається ОСОБА_1 взагалі відсутнє, позивачка не довела ті обставини на які вона посилається в позовних заявах як на підставу своїх вимог, суд вважає відмовити ОСОБА_7 в позовних вимогах в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивачку ОСОБА_1 , так як в позовних вимогах їй відмовлено в повному обсязі.

Також належить стягнути із ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4 521, 60 грн на користь відповідача ОСОБА_2 за проведення судової будівельної експертизи № 5170/19

На підставі викладеного та керуючись статтями 4,12, 13, 81, 76, 80- 89, 141, 264-265 ЦПК України, ст.61, 63, 69, 70. 71 СК України, 364, 355 ЦК України , суд

УХВАЛИВ

В позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного сумісного майна подружжя та стягнення компенсації відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 судові витрати за проведення судової будівельної експертизи № 5170/19 в розмірі 4 521, 60 грн

( чотири тисячі п`ятсот двадцять одна грн 60 коп) на користь ОСОБА_2 .

Заходи забезпечення позову щодо накладення арешту на нерухоме майно ухвалою Петриківського суду від 01 липня 2019 року, а саме на автомобіль марки «INFINITI FX 35», 2007 року випуску, дата реєстрації 15.05.2018 року; транспортний засіб САЗ 3507, 1985 р.в., дата реєстрації 16.06.2010 року; транспортний засіб ГАЗ 2705, 2005 р.в., дата реєстрації 13.11.2010 року; транспортний засіб ММВЗ, 1985 року випуску, дата реєстрації 27.05.1986 року; транспортний засіб М2140, 1984 року випуску, дата реєстрації 27.05.1986 року, право власності на які зареєстровано на ОСОБА_2 , який проживає по АДРЕСА_1 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Заходи забезпечення позову щодо накладення арешту на нерухоме майно ухвалою Петриківського суду від 07 серпня 2019 року, а саме трактор колісний ЮМЗ-6АКЛ, № НОМЕР_10 , зареєстрований 07.02.2008 року, номерний знак НОМЕР_3 , 1992 року випуску; трактор колісний ЮМЗ-6Л, № НОМЕР_4 , зареєстрований 05.05.2004 року, номерний знак НОМЕР_5 , 1982 року випуску; напівпричіп тракторний 1ПТС-2, № НОМЕР_6 зареєстрований 05.05.2004 року, номерний знак НОМЕР_7 , 1992 року випуску, право власності на які зареєстровано на ОСОБА_2 який проживає по АДРЕСА_1 продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду через Петриківський райсуд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів від дня проголошення.

Суддя: І. М. Іщенко