Справа №278/1074/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 15.09.2010 року у сумі 37798,75 грн, оскільки боржник у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання.

Ухвалою суду від 23.03.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 81).

19.06.2023 року представником позивача подано заяву (а.с. 97), у якій просить закрити провадження у справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, оскільки відповідачем погашена заборгованість у повному обсязі; відтак, відсутній предмет спору.

Крім цього, просить суд повернути сплачений АТ КБ «Приватбанк» судовий збір.

Відповідачем 23.06.2023 року подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Зазначила, що позов вона визнає повністю, адже заборгованість по кредитному договору нею повністю погашена (а.с. 106).

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно платіжного доручення № PROM4B3E7S від 14.02.2023 року АТ КБ «Приватбанк» сплатило судовий збір у сумі 2684,00 грн (а.с. 38).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як вбачається із заяви про закриття провадження у справі, в процесі розгляду справи відповідачем оплачено заборгованість в повному обсязі. Разом з тим, на час розгляду справи судом позивач стверджує, що у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем згідно заявлених позовних вимог, тобто відсутній предмет даного спору.

За таких обставин суд, перевіривши матеріали справи, заяву, вважає що провадження у даній справі слід закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ч. 3 стаття 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.12 постанови від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред`явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було подано позов до суду про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором; у заяві датованої 19.06.2023 року представник АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що заборгованість була відповідачем погашена. Таким чином, предмет позову перестав існувати після відкриття провадження у справі, оскільки відповідач добровільно сплатила борг перед позивачем вже після пред`явлення позову, що не звільняє її від відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. 3 ст. 142 ЦПК України, суд позбавлений можливості повернути судовий збір за наявності таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи ту обставину, що позивачем при подачі позову сплачений судовий збір у сумі 2684,00 гривень, враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнала, а тому позивачу підлягає до повернення з державного бюджету 50% судового збору, що складає 1342,00 гривні, а з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1342,00 гривні.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 13, 255, 256, 141, 142 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Відмовити у поверненні Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» сплаченого судового збору за платіжним дорученням № PROM4B3E7S від 14.02.2023 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 1342,00 грн.

Повернути Акціонерному товариству Комерційний банк «Приватбанк» з державного бюджету 50% судового збору, що складає 1342,00 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. М. Дубовік