СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/23165/21

пр. № 2/759/400/23

21 березня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 у якому просить стягнути на свою користь з відповідача, з урахуванням уточнень, неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 80 139,71 грн та судовий збір.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 12.12.2011 року було розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач не виконує свої зобов`язання щодо утримання спільної дитини, а тому вона була змушена звернутись з заявою про стягнення аліментів.

02.01.2013 року на підставі виконавчого листа від 14.12.2011 року № 2-4538, який видано Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської обл., Марганцевий відділ державної виконавчої служби у Нікопольському р-ні Дніпропетровської обл. Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м.Дніпро) відкрив виконавче провадження про примусове сстягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку/доходу. Однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання, ухиляється від сплати аліментів, приховувує свої доходи внаслідок чого утворилась заборгованість, яка становить 80 139,71 грн. Відповідач є працездатним чоловіком, працює в Марганецькій ГЗК АТ з 16.03.2021 року.

Сукупний розмір пені складає 986 943,02 грн, а оскільки розмір пені не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, позивач просить стягнути з відповідача на її користь пеню у розмірі 80 139,71 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2021 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 24-25).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.10.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (викликом) сторін (а.с. 27).

07.02.2022 року відповідач направив відзив на позовну заяву, у якому вказав, що після розірвання шлюбу він продовжує надавати їх сину матеріальну допомогу, але розписок про це з дружини не брав. Він своєчасно, кожного місяця сплачував і сплачує аліменти на утримання сина, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, а заборгованість по аліментам виникла з причин того, що державний виконавець помилково зробив розрахунок на спрощеній системі оподаткування та ним не долучено до розрахунку заборгованості квитанції за період з 10.2019 року по 11.2020 року на загальну суму 22 100,00 грн, тому він звернувся із заявою про перерахунок заборгованості, однак не отримав відповідь та повторно звернувся з такою заявою. Вказує, що зараз перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки сплачує аліменти на другу дитину, раніше отримував більше заробітну плату, однак у зв`язку з погіршенням здоров`я змушений був змінити місце роботи.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.11.2022 року змінено порядок розгляду справи та постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 60).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24.01.2023 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву (а.с. 109-111).

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду клопотання в якому просили розглядати справу за відсутності позивача та його представника, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями про вручення судової повістки, причини неявки суду не відомі. Направляв до суду клопотання у яких просив призупинити провадження у справі на період дії воєнного стану в Україні та ведення бойових дій в Марганцевій територіальній громаді.

Щодо клопотань відповідача по справі ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі суд зазначає наступне.

Положеннями статей 251,252 ЦПК України передбачений вичерпний перелік підстав для зупинення провадження у справі.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду, що може призвести до порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Відповідачем не надано доказів у підтвердження наявності підстав щодо обов`язкового зупинення провадження у справі.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Враховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 25.02.2006 року укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 04.03.2011 року (а.с.8).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 12.12.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано (а.с. 9).

Сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 07.05.2007 року (а.с. 9).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповвдного віку щомісячно, починаючи з 08.08.2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 22).

Відповідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 01.10.2021 року № 18.21-34/25666, згідно з виконавчим листом № 2-4538/11 від 14.12.2011 року заборгованість станом на 01.10.2021 року складає 75 637,17 грн (а.с. 11-12).

Вказані розрахунки на момент вирішення даного спору не спростовані.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-другою статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів " від 15 травня 2006 року № 3, передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було належними і допустимими доказами доведено факт того, що йому не було відомо про існування судових рішень про стягнення з нього на користь позивача аліментів на її утримання та на малолітню дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, аліменти сплачував не в повному обсязі, доказів того, що існуюча заборгованість виникла з незалежних від нього причин суду не надав.

Отже, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що заборгованість з аліментів виникла з вини відповідача, у зв`язку з чим позивач набула права на стягнення неустойки (пені).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічний правовий висновок міститься також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі Справа № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, суд вважає за доцільне застосувати положення ч. 1 ст. 196 СК України, якою встановлено, що розмір неустойки (пені) не повинен перевищувати 100 відсотків заборгованості, визначивши розмір пені в сумі 80 139,71 грн.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів у спростування доказів і доводів позивача, зазначених у позовній заяві.

У зв`язку з вищевикладеним, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 80 139 (вісімдесят тисяч сто тридцять дев`ять) гривень 71 копійка.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено 27.03.2023 року

Суддя Ю.О. Твердохліб