Справа № 199/7530/22
(2/199/516/23)
РІШЕННЯ

Іменем України

06.04.2023 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Хамула А.С.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Анохіної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» про захист прав споживача, визнання відмови у видачі коштів протиправною, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ

11 жовтня 2022 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, а 24 липня 2018 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після батька, а саме на квартиру за адресою АДРЕСА_1 . 31 січня 2022 року вказана квартира була продана позивачем через представника за суму в розмірі 2550000 російських рублів, які мали бути зараховані на банківський рахунок позивача, відкритий у відповідача. 07 лютого 2022 року підписано передавальний акт та на рахунок позивача перераховані вищевказані кошти, які одразу були тимчасово заблоковані через фінансовий моніторинг. 23 лютого 2022 року за наслідком надання позивачем документів щодо походження коштів останні вдало пройшли фінансовий моніторинг, однак у їх видачі позивачу було відмовлено відповідачем на підставі п.17 постанови правління НБУ «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» №18. Посилаючись на те, що вказана постанова набула чинності 24 лютого 2022 року, а обов`язок відповідача видати кошти виник раніше, вказуючи на неправомірність і непередбаченість законом вчиненого відповідачем обмеження позивача у розпорядженні належних йому коштів, позивач просив суд визнати протиправною відмову відповідача у видачі позивачу коштів в розмірі 2550000 російських рублів, а також стягнути з відповідача означені кошти у валюті російських рублів або їх еквівалент у гривні.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2022 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу відповідний строк для усунення виявлених недоліків його позову.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року у зв`язку повним та своєчасним усуненням позивачем недоліків його позову позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2023 року підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі з викладених у позові підстав та обставин.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на правомірність дій відповідача та неможливість видачі позивачу коштів з його рахунку з огляду на триваючу заборону на здійснення операцій з російськими рублями, а також звернення позивача до відповідача із заявою про видачу коштів з рахунку вже під час дії означеної заборони. Правом на подання відзиву відповідач не скористався.

Вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

В ході розгляду справи судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 24 липня 2018 року позивачу, як спадкоємцю померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва.

31 січня 2022 року вищевказану квартиру позивачем було продано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріусом Дмитровського нотаріального округу московської області Калинкіною М.І. за реєстровим №13/22-п/50/2022-3-149. За умовами такого договору вартість продажу квартири склала 3400000 російський рублів, з яких 2550000 російських рублів мали бути переведені на рахунок позивача, відкритий у відповідача. Копія договору наявна в матеріалах справи.

Виконання умов вищевказаного договору посвідчено укладенням між сторонами договору купівлі-продажу передавального акту від 07 лютого 2022 року, копія якого також наявна в матеріалах справи.

07 лютого 2022 року спірні кошти від продажу квартири позивача в розмірі 2550000 російських рублів надійшли на банківський рахунок позивача, відкритий у відповідача, однак були заблоковані через проведення фінансового моніторингу з метою встановлення походження цих коштів, що підтверджується копією виписки по рахунку, а також встановлено судом у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України з пояснень учасників справи в судовому засіданні.

21 березня 2022 року позивач звернувся із листом (вхідний №120/262/56.4.4.1 від 23 березня 2022 року) до відповідача, в якому послався на те, що 23 лютого 2022 року спірні кошти за наслідками проведеного фінансового моніторингу було розблоковані, однак видані позивачу не були, в зв`язку із чим позивач просить відповідача терміново повернути йому спірні кошти в повному обсязі в еквіваленті національної валюти або в доларах США чи Євро. Копія листа наявна в матеріалах справи.

02 травня 2022 року позивач повторно звернувся до відповідача із аналогічним вищевказаному листом, у відповідь на який 06 травня 2022 року відповідач своїм листом повідомив позивача про те, що задовольнити вимог останнього відповідача не має можливості через вимогу п.17 постанови правління НБУ від 24 лютого 2022 року, згідно якої банкам забороняється здійснювати будь-які валютні операції з використанням російських рублів. Викладені обставини підтверджуються копіями вказаних листів сторін.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані положеннями Конституції України, ЦК України, Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, постановою Правління Національного банку України «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» від 24 лютого 2022 року №18, Законом України «Про Національний банк України», Законом України «Про платіжні послуги», Законом України «Про банки та банківську діяльність», Законом України «Про валюту і валютні операції».

Так, відповідно до ст.124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Нормою ст.63 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що для виконання платіжних операцій з коштами (крім електронних грошей) банки мають право відкривати своїм клієнтам банківські рахунки, одним з різновидів яких є поточний рахунок рахунок, що відкривається банком клієнту для зберігання коштів і виконання платіжних операцій відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Відповідно до ст.1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунку або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Положеннями ст.5 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що до фінансових платіжних послуг належать в тому числі: послуги із зарахування готівкових коштів на рахунки користувачів, а також усі послуги щодо відкриття, обслуговування та закриття рахунків (крім електронних гаманців); послуги із зняття готівкових коштів з рахунків користувачів, а також усі послуги щодо відкриття, обслуговування та закриття рахунків (крім електронних гаманців).

За змістом ст.ст.40-42, 47, 49 Закону України «Про платіжні послуги» для надання платіжної послуги (здійснення платіжної операції) необхідне її ініціювання, зокрема платником (володільцем рахунка), шляхом надання платіжної інструкції, яка має бути виконана надавачем платіжних послуг (банком) протягом операційного дня з моменту прийняття ним до виконання такої платіжної інструкції. Платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі.

Частиною 3 ст.1066 ЦК України визначено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Згідно ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом.

За змістом положень ст.ст.41, 47 Конституції України, ст.ст.179, 181, 190, 192, 193, 316-319, 321 ЦК України, ст.1 Закону України «Про валюту і валютні операції», ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року правом власності є право особи на річ (рухоме майно, різновидом якого є валютні цінності), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Усі суб`єкти права власності, якими є учасники, перелічені в ст.2 ЦК України, є рівними перед законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом.

За змістом положень ст.ст.2, 6, 7 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк України є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Національний банк України виконує такі функції: встановлює для банків правила проведення банківських операцій; здійснює державне регулювання на платіжному ринку, визначає засади функціонування платіжного ринку України, регулює діяльність надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, платіжних систем та технологічних операторів платіжних послуг, визначає порядок надання платіжних послуг та обмежених платіжних послуг, здійснює нагляд за діяльністю учасників платіжного ринку; здійснює валютне регулювання, визначає порядок виконання операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами; визначає особливості функціонування банківської системи України, діяльності небанківських фінансових установ та інших осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк, здійснення нагляду, в тому числі валютного, за такими особами у разі введення воєнного стану чи особливого періоду, здійснює мобілізаційну підготовку системи Національного банку України.

Згідно ст.44 Закону України «Про Національний банк України» до компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та нагляду належать в тому числі видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій.

За змістом норм ст.ст.77, 78 Закону України «Про платіжні послуги» саме Національний банк України здійснює державне регулювання платіжного ринку. Національний банк України має право встановлювати обов`язкові вимоги та обмеження щодо діяльності надавачів платіжних послуг, якщо діяльність чи бездіяльність надавача платіжних послуг призвела або може призвести до порушення безпеки платіжних операцій, що мало або може мати наслідком фінансові втрати користувачів, або якщо така діяльність чи бездіяльність надавача платіжних послуг становить загрозу безпеці платіжної інфраструктури. Державне регулювання платіжного ринку здійснюється зокрема у формі прийняття нормативно-правових актів, передбачених цим Законом, встановлення правил і стандартів виконання платіжних операцій, надання послуг на платіжному ринку та контроль їх дотримання

Згідно ст.66 Закону України «Про банки та банківську діяльність» державне регулювання діяльності банків здійснюється Національним банком України в тому числі у формі адміністративного регулювання, різновидом якого є встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банку (банків).

Відповідно до ст.15 Закону України «Про Національний банк України» до повноважень Правління Національного банку України належить прийняття рішень: про встановлення в умовах воєнного стану чи під час особливого періоду особливостей здійснення банківського регулювання та нагляду, а також державного регулювання та нагляду за діяльністю на ринках небанківських фінансових послуг, у тому числі застосування до банків, небанківських фінансових установ та інших осіб, регулювання та нагляд за діяльністю яких здійснює Національний банк, заходів впливу (санкцій); про встановлення в умовах воєнного стану чи під час особливого періоду особливостей регулювання грошово-кредитного ринку та здійснення валютного регулювання та нагляду.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року, №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року, №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року, №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року, №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року, №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 лютого 2023 року неодноразово продовжено строк дії воєнного стану в Україні, який триває і на момент ухвалення даного рішення суду.

24 лютого 2022 року на виконання наведених вище своїх функцій та повноважень, з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи та у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні Правлінням Національного банку України було прийнято постанову «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» від 24 лютого 2022 року №18, відповідно до пп.1 п.17 якої уповноваженим установам заборонено здійснювати будь-які валютні операції з використанням російських рублів та білоруських рублів. Данна постанова є чинної і на момент ухвалення даного рішення суду.

За змістом ст.58 Конституції України, ст.5 ЦК України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Акти законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Нормою ст.16 ЦК України в якості одного із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено примусове виконання обов`язку в натурі.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених вище норм чинного законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, за змістом наведених судом вище нормативно-правових актів як національного, так і міжнародного законодавства, яке внаслідок його ратифікації набуло юридичної сили та обов`язкового характеру і для України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, а право власності на майно, різновидом якого є грошові кошти в іноземній валюті, є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом, інакше як в інтересах суспільства. Наведений імператив щодо непорушності права приватної власності, який скеровано насамперед на убезпечення власника від протиправного втручання в здійснення ним своїх прав щодо володіння, користування та розпорядження належним йому майном вільно та на власний розсуд, в жодному разі не обмежує право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

У рішенні «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2003 року Європейський Суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою Суду при здійсненні будь-якого втручання має забезпечуватися «справедливий баланс» між необхідністю забезпечення загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основоположних прав відповідної особи. Вимога забезпечення такого балансу знаходить своє відображення у всій структурі ст.1 Першого протоколу. Для дотримання загального правила, викладеного у першому реченні п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції, таке втручання повинно встановлювати «справедливий баланс» між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав окремої особи. Отже, має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленими цілями. Окрім цього, Суд зазначає, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно бути виправданим, а таким воно є, якщо здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливого балансу».

Як вказувалось вище, відповідним Указом Президента України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який внаслідок його неодноразового продовження діяв як на момент виникнення спірних правовідносин сторін (день звернення позивача до відповідача із заявою про видачу готівки 21 березня 2022 року), так і час розгляду та ухвалення даного рішення суду. Запроваджений на всій території України воєнний стан зумовлений збройною агресією Російської Федерації, чиєю національною валютою є російські рублі, для забезпечення захисту національних інтересів України та до прийняття і набрання чинності Законом України, яким врегулюються відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором. При цьому запровадження воєнного стану супроводжувалось і введенням відповідними суб`єктами державної влади певних тимчасових законодавчих обмежень та мораторіїв (заборон). Так, постановою Правління Національного Банку України №18 від 24 лютого 2022 року «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» встановлено окремі обмеження, в тому числі на здійснення окремих валютних операцій, серед яких заборона уповноваженим установам здійснювати будь-які валютні операції з використанням російських рублів та білоруських рублів (п.17).

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідно матеріалів цивільної справи підтверджено, що позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою щодо ініціювання надання йому платіжної послуги (здійснення платіжної операції) із валютою на його рахунку у вигляді російських рублів лише 21 березня 2022 року, тобто в період дії встановленої пунктом 17 постанови Правління Національного Банку України №18 від 24 лютого 2022 року «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» заборони на будь-які валютні операції з використанням російських рублів, яка (заборона) встановлена для забезпечення захисту національних інтересів України на період дії в Україні воєнного стану, який, в свою чергу, запроваджено з 24 лютого 2022 року і триває дотепер, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність заявлених позовних вимог, а отже і неможливість їх задоволення ні повністю, ні частково.

В свою чергу, доводи позивача про те, що постанова Правління НБУ від 24 лютого 2022 року №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» суперечить нормам нормативно-правових актів, які мають вищу юридичну силу, тому не підлягає застосуванню, суд вважає безпідставними. Так, вказана постанова прийнята у відповідності до визначених законами України повноважень Національного банку України, є чинною, не скасована у встановленому законом порядку. При цьому, позивач не позбавлений можливості звернутися з відповідним адміністративним позовом до суду про її скасування, якщо вважає, що вказана постанова порушує його права та охоронювані законом інтереси.

Не приймає суд до уваги і твердження сторони позивача, що п.17 постанови Правління Національного Банку України №18 від 24 лютого 2022 року «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» не підлягає застосуванню до спірних правовідносин сторін за темпоральною ознакою, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що факт ініціювання позивачем надання йому відповідачем платіжної послуги (здійснення платіжної операції) із належною позивачу валютою у вигляді російських рублів відбувся вже після набрання чинності означеною постановою. Та обставина, що кошти у російських рублях надійшли на рахунок позивача раніше, не має правового значення, оскільки зарахування коштів на рахунок, видача готівки, конвертація валюти є окремими платіжними послугами (платіжними операціями), а відтак питання про можливість застосування п.17 постанова Правління НБУ від 24 лютого 2022 року №18 до кожної з них за темпоральною ознакою має вирішуватись окремо та залежить від часу ініціювання таких платіжних послуг/операцій.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись нормою ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, враховуючи види судових витрат по справі та результат розгляду справи, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем в ході розгляду справи, відшкодуванню йому не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.41, 47, 58, 124, Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст.ст.2, 5, 11, 15, 16, 179, 181, 190, 192, 193, 316-319, 321, 525, 629, 1066, 1068, 1074 ЦК України, ст.ст.5, 40-42, 47, 49, 63, 77, 78 Закону України «Про платіжні послуги», ст.1 Закону України «Про валюту і валютні операції», ст.ст.2, 6, 7, 15, 44 Закону України «Про Національний банк України», ст.66 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п.17 постанови Правління Національного Банку України «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» №18 від 24 лютого 2022 року, ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 95, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (; адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4) про захист прав споживача, визнання відмови у видачі коштів протиправною, стягнення коштів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 14 квітня 2023 року.

Суддя А.М. Авраменко