Номер провадження: 22-ц/813/4389/23
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Пузанова Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

12.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Орловської Н.В.,

секретар Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі клопотання Одеського національного медичного університету про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_2 , на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 03 листопада 2022 року, без руху та визнання підстав для поновлення строку неповажними у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету, треті особи: Міністерство охорони здоров`я України, Первинна профспілкова організація працівників Одеського національного медичного університету, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації індексації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

встановив:

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 січня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеського національного медичного університету, треті особи: Міністерство охорони здоров`я України, Первинна профспілкова організація працівників Одеського національного медичного університету, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації індексації середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Кравець Анастасія Миколаївна, на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03 листопада 2022року.

Одночасно із відкриттям апеляційного провадження судом апеляційної інстанції вирішено питання про поновлення ОСОБА_1 , від імені якої діяла адвокат Кравець А.М., строку на апеляційне оскарження рішення суду як пропущеного з поважних причин.

З огляду на зміст ухвали Одеського апеляційного суду від 25 січня 2023 року, в обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження скаржник зазначила, що повне рішення суду отримано нею 15 листопада 2022 року, тому вона має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на підставі пункту 1 частини другої статті 354 ЦПК України.

Встановивши, що згідно із матеріалами справи, її розгляд відбувся 03 листопада 2022 року із проголошенням в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, складенням повного рішення 08 листопада 2022року та врученням ОСОБА_1 повного рішення 15 листопада 2022року, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що подавши апеляційну скаргу 16 грудня 2022 року, останньою дотримано встановлений пунктом 1 частини другої статті 354 ЦПК України тридцятиденний строк для вчинення наведеної процесуальної дії та вона має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне провадження.

Однак, при підрахунку тридцяти днів з дня вручення позивачці повного судового рішення нею, а в наступному і апеляційним судом, допущено помилку, яка полягає в тому, що тридцятим днем після 15 листопада 2022року є 15 грудня 2022року-четвер, а не 16 грудня як зазначила скаржник у заяві про поновлення процесуального строку.

На вказану помилку звернула увагу представник відповідача ОСОБА_3 , яка в лютому 2023 року звернулася до апеляційного суду із клопотанням про закриття апеляційного провадження та повернення апеляційної скарги з підстав необґрунтованого, на її думку, поновлення ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою, постановленою без видалення до нарадчої кімнати в судовому засіданні 01 березня 2023 року, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні наведеного клопотання з тих підстав, що у нього відсутні повноваження на перегляд свого судового рішення. При цьому підтверджено факт допущеної помилки у підрахунку процесуального строку, що визнано і представником позивачки.

28 березня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника Одеського національного медичного університету-Скрипник Д.О. про залишення поданої позивачкою апеляційної скарги без руху та визнання підстав для поновлення строку неповажними.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що апеляційна скарга подана поза межами встановленого законом строку, підстави для поновлення якого є неповажними. Більше того, відсутня процесуальна можливість просити поновити такий строк поза межами тридцяти днів. Заявник, із посиланням на рішення Європейського суду з прав людини, а також висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 04.12.2019 року у справі №200/4397/13-ц, вказала, що поновлення процесуального строку зі спливом періоду часу та з підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності та в разі задоволення судом апеляційної скарги, призведе до ситуації, коли бюджетна установа- відповідач нестиме матеріальну відповідальність за процесуальну помилку суду апеляційної інстанції (оскільки постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення).

Просить задля забезпечення принципу рівності сторін та права на справедливий суд застосувати при вирішенні порушеного процесуального питання передбачену частиною дев`ятою статті 10 ЦПК України аналогію закону та відповідно до частини 11 статті 187 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без руху та, визнавши повідомлені ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження неповажними, надати їй строк для усунення недоліків.

До клопотання додано докази його надіслання іншим учасникам справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представників учасників справи, колегія суддів зробила висновок про те, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень статті 126 ЦПК України, яка регулює питання щодо наслідків пропущення процесуальних строків, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами частин першої та шостої статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Про поновлення процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом (частина перша статті 261 ЦПК України).

Ухвала апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення не входить до викладеного у пункті 3 частини першої статті 389 ЦПК України переліку ухвал, які підлягають оскарженню в касаційному порядку окремо від постанови та відповідно до частини першої статті 261 ЦПК України набрала законної сили після її проголошення.

Статтею 18 ЦПК України встановлено принцип обов`язковості судових рішень, який полягає в тому, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, -і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Для виправлення судових помилок нормами процесуального права передбачено право на перегляд справи та оскарження судового рішення.

Так, згідно зі статтею 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках- на касаційне оскарження судового рішення.

При цьому, згідно із частинами першою та другою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2,3 частини першої статті 389 ЦПК України.

Скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову.

Суд, який ухвалив судове рішення, не має повноважень його переглядати (крім випадків, визначених законом).

Отже, враховуючи, що питання щодо наслідків пропущення позивачкою строку на апеляційне оскарження ухваленого в цій справі рішення суду першої інстанції вирішено судом апеляційної інстанції із постановленням ухвали про його поновлення, яка набрала законної сили та є обов`язковою, колегія суддів не вправі повертатися до цього питання, в тому числі і шляхом застосування аналогії закону та залишення апеляційної скарги без руху, як про це заявила представник відповідача.

Процесуальне ж право відповідача не погодитися із висновками суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для поновлення процесуального строку може бути реалізовано шляхом включення до касаційної скарги на постанову апеляційного суду, у разі задоволення апеляційної скарги позивачки, і скарги на ухвалу про поновлення строку на апеляційне скарження.

Передбачають норми процесуального права і інститут зупинення виконання рішення суду, в тому числі і постанови апеляційного суду, за наявності клопотання особи, яка подала апеляційну скаргу (частина восьма статті 394 ЦПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи заявника щодо неможливості відновлення, порушених внаслідок допущеної апеляційним судом помилки, процесуальних прав відповідача такими, що спростовуються положеннями ЦПК України, в той час як відмова у поновленні пропущеного позивачкою строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції могла унеможливити реалізацію нею права на перегляд справи та на касаційне оскарження судового рішення по суті спору, враховуючи, що відповідно до частини другої статті 17 ЦПК України, не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Отже, керуючись встановленим статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства, колегія суддів вважає, що метою забезпечення права на перегляд справи та оскарження судового рішення є забезпечення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб та держави та воно превалює над допущеною позивачкою помилкою у підрахунку встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, формальний підхід до врахування якої при вирішенні питання про поновлення процесуального строку недопустимий.

Не підлягають врахуванню при вирішенні клопотання заявника і висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04.12.2019року у справі №200/4397/13-ц, оскільки ці висновки зроблені судом касаційної інстанції при перегляді справи у касаційному порядку стосовно невмотивованих висновків апеляційного суду про поважність причин пропуску учасником справи строку на апеляційне оскарження судового рішення, який у цій справі є значним- майже чотири роки.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 17, 18, 259 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання Одеського національного медичного університету про залишення апеляційної скарги без руху та визнання підстав для поновлення строку неповажними відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в касаційному порядку окремо від постанови не підлягає.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді: В. О. Бездрабко

Н. В. Орловська