Провадження № 22-ц/802/564/23 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

секретар с/з Трикош Н. І.,

з участю:

представника позивачки адвоката Сохацького А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувала тим, що вона на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 12 травня 2022 року між нею та ОСОБА_3 , набула у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Позивачка також зазначила, що 25 травня 2022 року між нею та Державним комунальним підприємством «Луцьктепло» (далі ДКП «Луцьктепло») був укладений договір про надання послуг з постачання теплової енергії для цієї квартири шляхом подання відповідної заяви-приєднання до умов договору.

Натомість у липні 2022 року вона дізналася, що за її квартирою обліковується заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 37615,23 грн. З метою перевірки обсягу фактично наданих та отриманих послуг з постачання теплової енергії до її квартири за період з 12 травня 2022 року по 25 травня 2022 року вона звернулася до ДКП «Дуцьктепло» з листом для складання відповідного акту-претензії за результатами проведеної перевірки та подальшого перерахунку вартості фактично отриманих послуг, на який отримала відповідь щодо відсутності правових підстав для списання або проведення перерахунку оплати за надані послуги.

Позивачка вважає, що відповідач неправомірно відмовляє їй у списанні заборгованості по оплаті за комунальні послуги, оскільки вона не зобов`язана повертати борги попереднього споживача і такого зобов`язання вона на себе не брала.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд зобов`язати відповідача виключити з обліку по її особовому рахунку заборгованість попереднього власника квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , за надані комунальні послуги ДКП «Луцьктепло» за період часу до 12 травня 2022 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2023 року у цій справі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Сохацький А. В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на подану апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Сохацький А. В. апеляційну скаргу підтримав та просив скаргу задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча у встановленому законом порядку були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому апеляційний суд розглянув справу у їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Сохацького А. В. слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_1 з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом права за відсутності його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивачки.

Проте такі висновки зроблені з порушенням вимог закону.

За матеріалами справи судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу квартири від 12 травня 2022 року набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 6-8).

Відповідно до пункту 4.1 договору купівлі-продажу квартири продавець заявляє та гарантує, зокрема, що заборгованість по сплаті комунальних послуг станом на дату укладення цього договору відсутня (а. с. 6-8).

Згідно із заявою про приєднання до публічного договору про надання послуг з постачання теплової енергії, поданою ОСОБА_1 25 травня 2022 року, остання підтвердила намір отримувати послуги з постачання теплової енергії у ДКП «Луцьктепло» (а. с. 9-15).

Крім того судом встановлено, що за квартирою ОСОБА_1 , яка знаходиться у АДРЕСА_2 , рахується заборгованість за послуги з теплопостачання у розмірі 37616,23 грн, що підтверджується квитанцією за липень 2022 року (а. с. 16).

14 вересня 2022 року позивачка звернулася до відповідача з листом, у якому просила провести перевірку обсягу фактично наданих та отриманих нею послуг постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_1 за період з 12 травня 2022 року по 25 травня 2022 року, а також просила скласти відповідний акт-претензію за результатами проведеної перевірки та подальшого перерахунку вартості фактично отриманих нею послуг (а. с. 17).

ДКП «Луцьктепло» своїм листом повідомив ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для списання або проведення перерахунку плати за надані послуги у розмірі 38038,85 грн. Крім того ДКП «Луцьтепло» повідомив ОСОБА_1 про те, що підприємство має намір звернутися до суду з позовом до неї про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, у зв`язку з чим їй було запропоновано укласти договір реструктуризації. У своєму листі відповідач не заперечив, що заборгованість по оплаті з теплопостачання станом на 01 травня 2022 року (до купівлі квартири позивачем) складає 37466,27 грн та є боргом попереднього власника квартири ОСОБА_3 (а. с. 18, 19).

Згідно з частинами 1, 3 статті 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово- комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Частиною 2 статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Таким чином, новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності відповідної умови в договорі щодо відчуження нерухомого майна суд повинен відмовляти в задоволенні позовних вимог до нового власника, оскільки належним відповідачем є попередній власник.

При цьому судом встановлено, що укладений 22 травня 2022 року договір купівлі-продажу квартири, згідно з яким позивачка ОСОБА_1 набула право власності на квартиру, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника квартири й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні).

Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку нового власника квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це не обговорено в договорі купівлі-продажу.

Суд першої інстанції зазначених обставин не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Щодо належного способу судового захисту, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших.

З урахуванням фактичних обставин цієї справи колегія суддів вважає, що вимога ОСОБА_1 про зобов`язання ДКП «Луцьктепло» виключити з обліку по її особовому рахунку заборгованість попереднього власника квартири за період до 12 травня 2022 року є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення такої вимоги відновлює порушені права позивачки та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивачки перед відповідачем.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що із-за невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2023 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Державного комунального підприємства «Луцьктепло» про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Зобов`язати Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» виключити з обліку по особовому рахунку ОСОБА_1 за квартирою АДРЕСА_1 заборгованість попереднього власника квартири за період до 12 травня 2022 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді