Справа № 697/383/23
Провадження № 2-о/697/38/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.,

представника заявника - адвоката Марченко П.В.,

представника заінтересованих осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - адвоката Бовшика М.Ю.,

представника заінтересованої особи Міністерства оборони України - Кучми А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Канів Черкаської області цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_4, Канівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року адвокат Марченко П.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_3 із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 з 2019 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, про що Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис про смерть № 54 від 02.02.2023, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Причиною смерті ОСОБА_4 є ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків, згідно з даними Довідки про причини смерті від 31.01.2023.

Повідомленням начальника другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 сповіщено про те, що її чоловік - старший солдат ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув мужньо виконуючи військовий обов`язок в бою за Україну, її свободу та незалежність.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022, ОСОБА_3 має законне право на отримання одноразової грошової допомоги, як дружина - член сім`ї загиблого солдата ОСОБА_4 , який загинув внаслідок участі у бойових діях, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Заявниця з її чоловіком жили душа в душу, однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та взаємні права і обов`язки, притаманні подружжю, між сторонами склались та мали місце протягом вищевказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю, вони купували майно для спільного користування, брали спільно участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надавали один одному взаємну допомогу, ці факти засвідчують реальність сімейних відносин.

Вищевказані факти можуть підтвердити показання свідків, а саме мешканці вулиці І.Підкови в м. Каневі Черкаської області, що є сусідами, склали акт, який підписаний 16.02.2023 керуючим справами виконавчого комітету Канівської міської ради В.І. Святелик, який засвідчує те, що в домоволодінні АДРЕСА_1 з 2019 року спільно проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як чоловік зі своєю цивільною дружиною фактично подружнім життям, разом вели спільне господарство, разом працювали на присадибній ділянці, проводили поточний ремонт, спільно проводили дозвілля та насолоджувалися приємним спілкуванням.

Спільні фотографії, починаючи з 2019 року, є ще одним доказом факту проживання однією сім`єю, на яких зображено як заявниця з чоловіком разом відпочивали, проводили родинні свята, фото з побуту, та є навіть фото та переписка, що підтверджують зроблену пропозицію одружитися, яка на жаль так і не мала продовження, у зв`язку з раптовою смертю чоловіка.

Окрім того, звертає увагу, що повідомлення про смерть солдата ОСОБА_4 надіслано ОСОБА_3 як дружині, а також той факт, що оригінал свідоцтва про смерть надано заявниці і знаходиться саме у неї, як у дружини - члена сім`ї загиблого.

Встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю заявниці, як дружині - члену сім`ї загиблого військовослужбовця, потрібно для отримання одноразової допомоги, передбаченої Постановою КМУ № 168, тому факт про встановлення якого просить заявниці має для неї юридичне значення.

Просить суд встановити факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім`єю з 2019 року по день смерті останнього.

20.03.2023 представником заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 подано клопотання про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, оскільки жінка, яка жила з військовослужбовцем однією сім`є без реєстрації шлюбу, не є подружжям і не має права на зазначену одноразову виплату, а сам факт такого проживання однією сім`єю не має юридичного значення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022. Заінтересованими особами є батьки загиблого військовослужбовця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки задоволення заяви ОСОБА_3 призведе до зменшення належних їм часток одноразової допомоги в 1,5 рази. Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 не є розпорядником коштів та не приймає рішення щодо призначення і виплати допомоги, маються підстави для залучення в справі Міністерства оборони України. Однак вбачається, що питання про залучення цих заінтересованих осіб не стоїть, оскільки факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім`єю не має юридичного значення, відповідно, заява ОСОБА_3 не підлягає розгляду в суді. Оскільки факт проживання однією сім`єю чоловіка і жінки, які не є подружжям, не породжує правових наслідків за Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 в разі загибелі військовослужбовця, просить закрити провадження (а.с.57).

05.06.2023 представником заінтересованих осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокатом Бовшиком М.Ю. подано письмові пояснення, в яких просив заяву ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 залишити без розгляду. Пояснив, що право на призначення та отримання одноразової допомоги має один із подружжя, який не одружився вдруге. Тому ОСОБА_3 мала б право на отримання вказаної допомоги лише за умови одруження та реєстрації в органах ДРАЦСу і на момент отримання не була одружена вдруге. Щодо певних стосунків між сином заінтересованих осіб, то можливо вони і були, але від цих стосунків не настає юридичних наслідків для заявниці. Вважає, що факти викладені в заяві свідчать спір про право, тому вважає, що дана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження (а.с.94-95).

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Марченко П.В.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат Марченко П.В. підтримала заяву та підтвердила викладені у ній обставини, просила задовольнити подану заяву в повному обсязі.

Заінтересовані особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Бовшика М.Ю.

Представник заінтересованих осіб - адвокат Бовшик М.Ю. в судовому засіданні заявив про спір про право та просив залишити заяву без розгляду.

Представник заінтересованої особи Канівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без участі їх представника.

Представник заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України Кучма А.Г. в судовому засіданні вимоги заяви не визнала та просила закрити провадження, оскільки зі змісту заяви вбачається, що за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства. У спірних правовідносинах необхідно врахувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Як роз`яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Звертаючись до суду з даною заявою в порядку окремого провадження, представник ОСОБА_3 - адвокат Марченко П.В. просить встановити факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю з 2019 року по день смерті останнього.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем та цивільним чоловіком ОСОБА_6 , загинув внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків в Донецькій області. Встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю заявниці, як дружині - члену сім`ї загиблого військовослужбовця, потрібно для отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою КМУ № 168.

Отже, зі змісту заяви вбачається, що звернення до суду з даною заявою є передумовою для виникнення у ОСОБА_3 права для отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю військовослужбовця - ОСОБА_4 .

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження N 14-505цс19), вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Із заяви та доданих до неї документів вбачається, що вимоги ОСОБА_3 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Міністерство оборони України як спеціально уповноважений суб`єкт, уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975, яку має на меті отримати ОСОБА_3 у разі встановлення факту проживання однією сім`єю з військовослужбовцем ОСОБА_4 .

Згідно з правовим висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22) вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з особою, яка загинула під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії російської федерації, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства, оскільки такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Аналогічні по суті висновки викладені у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі N 539/4118/19.

Беручи до уваги визначені законом завдання цивільного судочинства, Верховний Суд у постанові від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22) визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.

Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, що між заявницею та заінтересованими особами - ІНФОРМАЦІЯ_4, Канівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерством оборони України, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними права та обов`язками заявниці, їх виникненням, існуванням та припиненням, вбачається, що за предметом та можливими правовими наслідками існує спір у сфері публічно-правових відносин.

За таких обставин, вказаний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, а тому відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України провадження у справі потрібно закрити.

Враховуючи, що у цій справі заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд вважає за доцільне роз`яснити ОСОБА_3 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 272, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_4, Канівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Міністерство оборони України, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити заявниці, що вона має право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 28.06.2023.

Головуючий Б . К . Скирда