П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2023 року м. Київ

Справа № 362/3807/17

Провадження № 22-ц/824/5095/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А. М.,

суддів: Поливач Л. Д ., Шкоріної О. І.,

сторони: позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Васильєвою Іриною Василівною, на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року у складі судді Кравченко Л. М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до

ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку.

Позов мотивований тим, що 20 грудня 2016 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Deawoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті бульвару Перова та вулиці А. Навої у місті Києві, повертаючи ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю «BMW» 520І, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку, в результаті чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Транспортний засіб «BMW» 520І, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1991 року випуску, належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 .

20 січня 2017 року Дніпровським районним судом м. Києва ухвалено постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, що набрала законної сили

01 лютого 2017 року.

За наслідком ДТП транспортний засіб «BMW» 520І, реєстраційний номер

НОМЕР_2 , зазнав значних технічних пошкоджень.

Згідно звіту № 26/03/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), складеного 13 березня 2017 року, вартість матеріального збитку, нанесеного позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу, становить 114 446,39 грн.

23 березня 2017 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна стразова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта»; страховик) за наслідком звернення ОСОБА_1 до страховика ОСОБА_2 , позивачці через її довірителя ОСОБА_3 , здійснено страхове відшкодування у розмірі 49 490,00 грн.

Таким чином, розмір матеріального збитку, що на думку позивача слід стягнути з відповідача, становить 64 956,39 грн (114 446,39 грн - 49 490,00 грн).

ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 64 956,39 грн завданого матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, понесені на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності витрати у розмірі 1 000,00 грн та 659,57 грн сплаченого судового збору.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку. Справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2017 року у зв?язку із повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку прийнято до провадження у іншому складі суду. Справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2018 року, яка залишена без змін постановою апеляційного суду Київської області

від 12 липня 2018 року, клопотання представника ОСОБА_2 задоволено.

Призначено по справі судово - товарознавчу експертизу за матеріалами цивільної справи, доручивши її проведення експертам Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз, попередивши останніх про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, відповідно до статей 384, 385 КК України.

На розгляд експертів поставлено наступні питання:

- Яка ринкова вартість автомобіля колісного транспортного засобу - автомобіля «BMW» 520і, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 станом на 20 грудня 2016 року (до ДТП), з урахуванням комплектності, фактичного технічного стану, величини пробігу, строку експлуатації?

- Який матеріальний збиток завдано власнику колісного транспортного засобу - автомобіля «BMW» 520i, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 станом на 20 грудня 2016 року в результаті ДТП, з урахуванням зносу автомобіля?

- Якою є вартість утилізації колісного транспортного засобу - автомобіля «BMW» 520і, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 (сума ринкової вартості технічно справних складників автомобіля та вартості металобрухту інших складників, які залишилися) станом на 20 грудня

2016 року після ДТП?

Оплату експертизи покладено на відповідача.

На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2018 року відновлено провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2019 року клопотання представника ОСОБА_2 задоволено.

Призначено по справі повторну судово - товарознавчу експертизу за матеріалами цивільної справи, доручивши її проведення експертам Київського науково-дослідницького інституту судових експертиз, попередивши останніх про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, відповідно до статей 384, 385 КК України.

На розгляд експертів поставлено наступні питання:

- Яка ринкова вартість автомобіля колісного транспортного засобу - автомобіля «BMW» 520і, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 станом на 20 грудня 2016 року (до ДТП), з урахуванням комплектності, фактичного технічного стану, величини пробігу, строку експлуатації?

- Який матеріальний збиток завдано власнику колісного транспортного засобу - автомобіля «BMW» 520i, 1991 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 станом на 20 грудня 2016 року в результаті ДТП, з урахуванням зносу автомобіля?

- Якою є вартість утилізації колісного транспортного засобу - автомобіля «BMW» 520і, 1991року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 (сума ринкової вартості технічно справних складників автомобіля та вартості металобрухту інших складників, які залишилися) станом на 20 грудня

2016 року після ДТП?

Оплату експертизи покладено на відповідача.

На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду від 26 грудня 2019 року відновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку.

У зв?язку із повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку прийнято до провадження у іншому складі суду.

Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2021 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку.

Призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що автомобіль позивачки є фізично знищеним, оскільки його ремонт є технічно неможливим через відсутність автомобіля у позивача та економічно необґрунтованим, так як витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Врахувавши фізичну відсутність автомобіля у позивача та неможливість його передачі відповідачу замість розміру відшкодованої ринкової вартості автомобіля на момент ДТП, суд вважав вимоги позивача такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо відшкодування витрат, понесених на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності, у розмірі 1 000,00 грн суд вважав, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки такі витрати понесені позивачем за замовлення Звіту про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), що судом до уваги не приймалось.

09 січня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Васильєва І. В. подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що пошкоджений автомобіль позивача був відремонтований, на підтвердження чого до матеріалів справи були долучені документи щодо фактичних витрат, пов?язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу: видаткові накладні, рахунки-фактури, товарні чеки, акти наданих послуг, акти прийому передачі, фотографії автомобіля до та після ДТП, а також після ремонту. В подальшому, 20 червня 2019 року, автомобіль за договором купівлі-продажу № 7296/19/010208 був відчужений, що спростовує висновки суду першої інстанції про фізичне знищення автомобіля. Заявник вказує, що розмір фактичної шкоди був встановлений у звіті, за яким ринкова вартість транспортного засобу - 114 446,39 грн, матеріальний збиток завданий власнику транспортного засобу - 114 446,39 грн, вартість відновлювального ремонту - 213 372,27 грн. Страховою компанією було виплачено страхове відшкодування в сумі 49 490,00 грн, таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця між виплаченим страховим відшкодуванням (49 490,00 грн) та розміром фактичної шкоди (114 446,39 грн) = 64 956,39 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 09 січня 2023 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 січня 2023 року клопотання представника ОСОБА_4 - адвоката Васильєвої І. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року задоволено та поновлено його.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Васильєвою І. В., на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку.

Витребувано з Васильківського міськрайонного суду Київської області матеріали цивільної справи № 362/3807/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріального збитку.

21 березня 2023 року матеріали цивільної справи № 362/3807/17 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 березня 2023 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову у даній справі становить 65 956,39 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 268 400,00 грн).

А за правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

07 лютого 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Чепусов Ю. А. подав засобами електронного зв?язку до Київського апеляційного суду відзив, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року - без змін.

Відзив мотивований тим, що поведінка позивача суперечить нормам чинного законодавства України, які обмежують відшкодування шкоди повним розміром цієї шкоди, який не може бути більшим, ніж вартість автомобіля до ДТП, принципам добросовісності, справедливості та розумності та визначає його позовні вимоги, як належним чином не обґрунтовані. Представник відповідача вказує про відсутність зі сторони суду першої інстанції порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Встановлено, що 20 грудня 2016 року ОСОБА_2 близько 17 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Deawoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті бульвару Перова та вулиці А. Навої у місті Києві, повертаючи ліворуч, не надав переваги в русі автомобілю «BMW» 520І, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що рухався у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів та матеріальних збитків.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 січня 2017 року у справі № 755/612/17, що набрала законної сили станом на 01 лютого 2017 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 засвідчено належність транспортного засобу «BMW» 520І, реєстраційний номер НОМЕР_2 ,

1991 року випуску, ОСОБА_1

13 березня 2017 року за замовленням ОСОБА_1 оцінювачем дорожніх транспортних засобів Гавриловим В. О. складено Звіт № 26/03/17 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ). Дата оцінки, згідно Звіту, 21 грудня 2016 рік, що підтверджено доданими Протоколами огляду транспортного засобу.

За висновком Звіту, встановлено, що величина вартості матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ, з врахуванням допусків, в межах яких відбулася оцінка, з врахуванням ПДВ 20 % та інших загально державних податків і зборів (обов`язкових платежів), дорівнює ринковій вартості та складає 114 446,39 грн.

Звіт ґрунтується на протоколах огляду транспортного засобу, що проведені

21 грудня 2016 року та 07 березня 2017 року експертом-оцінщиком Гавриловим В. О . При цьому, з актами огляду ані власник автомобіля, ані інші учасники ДТП, в тому числі їх довірителі, ознайомленими не були.

Звіт відомостей щодо попередження оцінщика про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від виконання покладених на нього обов`язків, не містить.

З Рахунку-фактури № 2104 від 12 серпня 2016 року, що є додатком до Звіту, замовником послуг для автомобіля «BMW» 520І, реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 .

Згідно Довіреності, посвідченої 24 грудня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Досінчуком Ф. І., зареєстрованої в реєстрі за

№ 5510, ОСОБА_3 набув статус уповноваженої на володіння, користування і розпорядження автомобілем ОСОБА_1 особи з 24 грудня 2016 року терміном на три роки до 24 грудня 2019 року.

Інших доказів наявності у ОСОБА_3 повноважень на розпорядження автомобілем ОСОБА_1 , зокрема на момент складення рахунку-фактури, позивачем суду не надано.

Згідно договору обов?язовго страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі від 08 лютого 2016 року № АЕ 7590273 ліміт страхового відшкодування становить 50 000,00 грн, франшиза - 510,00 грн.

23 березня 2017 року від ПАТ «НАСК «Оранта», на ім`я ОСОБА_1 через ОСОБА_3 , виплачено страхове відшкодування на загальну суму 49 490,00 грн.

12 грудня 2019 року на підставі ухвали суду, експертом автотоварознавчої експертизи КНДІСЕ за результатом проведення автотоварознавчої експертизи складено Висновок № 16048/19-54, за яким ринкова вартість колісного транспортного засобу автомобіля «BMW» 520І, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1991 року випуску, станом на 20 грудня 2016 року (до ДТП), з урахуванням комплектності, фактичного технічного стану, величини пробігу, строку експлуатації, складала 99 137,50 грн.

Матеріальний збиток, завданий власнику колісного транспортного засобу автомобіля «BMW» 520І, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1991 року випуску, станом на 20 грудня 2016 року в результаті ДТП, з урахуванням зносу автомобіля складав

99 137,50 грн.

Вартість утилізації колісного транспортного засобу автомобіля «BMW» 520І, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1991 року випуску (сума ринкової вартості технічно справних складників автомобіля та вартості металобрухту інших складників, які залишилися) станом на 20 грудня 2016 року після ДТП не розраховується, оскільки вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу менша за ринкову вартість досліджуваного КТЗ в непошкодженому стані.

Як вбачається з ремонтної калькуляції № 16048-19Т від 02 грудня 2019 року, що є додатком до висновку, вартість ремонту автомобіля складає 202 857,67 грн.

За наведених обставин, суд вважає, що у пункті 3 Висновку експертом помилково вказано, що станом на 20 грудня 2016 року після ДТП, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу менша за ринкову вартість досліджуваного КТЗ в непошкодженому стані, оскільки вартість такого ремонту, згідно калькуляції, більша за ринкову вартість досліджуваного КТЗ в непошкодженому стані.

Експерт про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову від виконання покладених на нього обов`язків, попереджений.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій

статті 16 ЦК України.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила стягнути

з ОСОБА_2 завдану внаслідок ДТП шкоду у розмірі 64 956,39 грн (114 446,39 грн (ринкова вартість автомобіля на час ДТП) - 49 490,00 грн (страхове відшкодування)).

На підтвердження вартості завданих збитків посилалася на звіту від 13 березня 2017 року № 26/03/17 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), згідно якого вартість матеріального збитку, нанесеного позивачу внаслідок пошкодження транспортного засобу, становить

114 446,39 грн.

Заперечуючи проти заявлених у справі вимог, ОСОБА_2 вказував, що поведінка позивача суперечить нормам чинного законодавства України, які обмежують відшкодування шкоди повним розміром цієї шкоди, який не може бути більшим, ніж вартість автомобіля до ДТП, принципам добросовісності, справедливості та розумності та визначає його позовні вимоги, як належним чином не обґрунтовані..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль позивачки є фізично знищеним, оскільки його ремонт є технічно неможливим через відсутність автомобіля у позивача та економічно необґрунтованим, так як витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Врахувавши фізичну відсутність автомобіля у позивача та неможливість його передачі відповідачу замість розміру відшкодованої ринкової вартості автомобіля на момент ДТП, суд вважав вимоги позивача такими, що задоволенню не підлягають.

Київський апеляційний суд погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Положення цивільного законодавства свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так

і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика (страховика) не виник обов`язок

з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від

09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Слід також зазначити, що відповідно до статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не

є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.

Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку).

Під здійсненням цивільного права слід розуміти реалізацію тих можливостей, які становлять зміст суб`єктивного цивільного права. Здійснення цивільного права відбувається шляхом вчинення фактичних та юридичних дій, що свідчить по свободу поведінки учасників цивільних правовідносин при реалізації своїх прав та обов`язків на власний розсуд.

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках - Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ)) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Разом з тим принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від

14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Встановлено, що згідно договору обов?язовго страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі від 08 лютого 2016 року № АЕ 7590273 ліміт страхового відшкодування становить 50 000,00 грн, франшиза - 510,00 грн.

23 березня 2017 року від ПАТ «НАСК «Оранта», на ім`я ОСОБА_1 через ОСОБА_3 , виплачено страхове відшкодування на загальну суму 49 490,00 грн.

Отже частка відповідальності ОСОБА_2 становить різницю між фактичним розміром шкоди і лімітом страхового відшкодування - 49 490,00 грн.

Вирішуючи питання про відшкодування потерпілій особі різниці між фактичним розміром шкоди, завданої його автомобілю у ДТП, і страховою виплатою, яка підлягала виплаті потерпілому, Київський апеляційнйи суд виходить з наступного.

Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи від 12 грудня 2019 року

№ 16048/19-54, ринкова вартість колісного транспортного засобу автомобіля «BMW» 520І, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1991 року випуску, станом на 20 грудня 2016 року (до ДТП), з урахуванням комплектності, фактичного технічного стану, величини пробігу, строку експлуатації, складала 99 137,50 грн.

Матеріальний збиток, завданий власнику колісного транспортного засобу автомобіля «BMW» 520І, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1991 року випуску, станом на 20 грудня 2016 року в результаті ДТП, з урахуванням зносу автомобіля складав

99 137,50 грн.

Вартість утилізації колісного транспортного засобу автомобіля «BMW» 520І, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1991 року випуску (сума ринкової вартості технічно справних складників автомобіля та вартості металобрухту інших складників, які залишилися) станом на 20 грудня 2016 року після ДТП не розраховується, оскільки вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу менша за ринкову вартість досліджуваного КТЗ в непошкодженому стані.

Як вбачається з ремонтної калькуляції № 16048-19Т від 02 грудня 2019 року, що

є додатком до висновку, вартість ремонту автомобіля складає 202 857,67 грн.

Надавши оцінку вказаному висновку, Київський апеляційний суд дійшов висновку про те, що у пункті 3 висновку експертом помилково вказано, що станом на 20 грудня 2016 року після ДТП, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу менша за ринкову вартість досліджуваного КТЗ в непошкодженому стані, оскільки вартість такого ремонту, згідно калькуляції, більша за ринкову вартість досліджуваного КТЗ в непошкодженому стані.

Тобто, вартість ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість до моменту ДТП тому є економічно необґрунтованим, а відтак вказаний автомобіль слід вважати фізично знищеним.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування

цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18 (провадження № 61-17280св20), від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879св21).

Отже, порядок відшкодування завданої позивачу шкоди повинен відбуватися

у порядку, визначеному статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Установлено, що висновком автотоварознавчої експертизи від 12 грудня 2019 року № 16048/19-54 не визначено вартість автомобіля «BMW» 520І, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1991 року випуску після ДТП, а заявник в апеляційній скарзі стверджує, що вказаний автомобіль було відремонтовано та в подальшому продано. Проте, жодних доказів не надає, що позбавляє можливості суду встановити дійсну вартість автомобіля «BMW» 520І, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1991 року випуску після ДТП, яка була визначена позивачем шляхом його продажу.

За змістом частин першої, третьої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини друга та четверта статті 83 ЦПК України).

Встановлено, що позивач не подав до матеріалів справи належних та допустимих доказів на підтвердження вартості автомобіля після ДТП.

Київський апеляційний суд також враховує принцип добросовісності, який полягає у певному стандарті поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Особи, яка бере участь у справі, зобов`язана добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки.

Поведінка позивача щодо залишення собі залишків автомобіля і їхня реалізація,

а також вимога про відшкодування йому повної вартості вказаного автомобіля за ціною станом на час ДТП не є добросовісними.

Вказані висновки підтверджуються практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 06 грудня 2021 року у справі № 757/22936/19-ц (провадження

№ 61-12685св21), від 20 жовтня 2021 року у справі № 205/1314/16-ц (провадження

№ 61-6829св20) та від 14 квітня 2022 року у справі № 205/7747/18 (провадження

№ 61-8812св21).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 своєї Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 зазначив наступне: «Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження».

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов'язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Враховуючи фізичну відсутність автомобіля у позивача та неможливість його передачі відповідачу замість розміру відшкодованої ринкової вартості автомобіля на момент ДТП, та відсутність доказів вартості автомобіля, за яку було його продано, суд вважає вимоги позивача такими, що задоволенню не підлягають, а відтак висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позову є обґрунтованим.

Щодо відшкодування витрат, понесених на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності, у розмірі 1 000,00 грн суд вважає, що така вимога задоволенню не підлягає, оскільки такі витрати понесені позивачем за замовлення Звіту про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), що судом до уваги не приймається.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Васильєвої І. В. без задоволення,

а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня

2022 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Васильєвою Іриною Василівною, залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна