Провадження № 4-с/752/52/23
У Х В А Л А

06 червня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Давиденко С.Р.

в місті Києві в приміщенні суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Очеретяної Ірини Олександрівни, заінтересована особа ОСОБА_2 ,

встановив:

10.12.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Очеретяної І.О.

В обґрунтування заявлених у скарзі вимог зазначив, що у провадженні Дніпровського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві перебуває ВП № НОМЕР_1 щодо виконання виконавчого листа № 752/23391/19 виданого Голосіївським районним судом м. Києва 01.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

24.11.2021 року отримав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.11.2021 року у розмірі 39 228, 17 грн.

Із зазначеним розрахунком не погоджується. Вважає, що старший державний виконавець Дніпровського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Очеретяна І.О. при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період, коли він не працював помилково використала показники середньої заробітної плати по м. Києву, в той час, як він зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 на підтвердження чого надав довідку № 09-03-04/64 від 23.11.2021 року.

В період з 04.12.2018 року по 28.09.2020 року ОСОБА_1 не працював, був зареєстрований, як безробітній в Гощанській філії Рівненського ОЦЗ, що підтверджується довідкою № 115 від 13.04.2021 року.

В подальшому, ОСОБА_1 влаштувався на роботу, а тому в період з жовтня 2020 року по жовтень 2021 року розмір заборгованості по аліментам повинен був розраховуватися, виходячи з розміру його заробітної плати.

Таким чином, старшим державним виконавцем розрахунок заборгованості повинен був проводитися з розрахунку середньої заробітної плати по Рівненській області.

Просив визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, зроблений 05.11.2021 року старшим державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Очеретяною І.О. в межах ВП № НОМЕР_1; зобов`язати старшого державного виконавця Дніпровського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Очеретяну І.О. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів в межах ВП № НОМЕР_1, застосувавши за період з 08.11.2019 року по 30.09.2020 року показник середньої заробітної плати по Рівненській області та врахувавши доходи ОСОБА_1 за період з жовтня 2020 року по жовтень 2021 року.

У судовому засіданні заявник скарги, особа, дії якої оскаржуються та заінтересована особа відсутні, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися.

За правилами ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали за скаргою, суд прийшов до висновку про можливість її розгляду за відсутності скаржника, особи, дії якої оскаржуються та заінтересованої особи та наявність підстав для її часткового задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у провадженні Дніпровського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві перебуває ВП № НОМЕР_1 щодо виконання виконавчого листа № 752/23391/19 виданого Голосіївським районним судом м. Києва 01.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08.11.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

24.11.2021 року отримав розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.11.2021 року у розмірі 39 228, 17 грн.

Скаржник не погоджується із зробленим розрахунком заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду зі скаргою та просив визнати зазначений розрахунок неправомірним, зобов`язати державного виконавця провести інший розрахунок.

За правилами ч. ч. 3, 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України; спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Частиною 2 ст. 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Частиною 3 ст. 195 СК України визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», цей Закон відповідно до Конституції України регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження.

Статтею 3, ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 в обґрунтування заявлених вимог зазначає, що старший державний виконавець Дніпровського РВ ДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Очеретяна І.О. при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період, коли він не працював помилково використала показники середньої заробітної плати по м. Києву, в той час, як він зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 на підтвердження чого надав довідку № 09-03-04/64 від 23.11.2021 року. В період з 04.12.2018 року по 28.09.2020 року ОСОБА_1 не працював, був зареєстрований, як безробітній в Гощанській філії Рівненського ОЦЗ, що підтверджується довідкою № 115 від 13.04.2021 року. В подальшому, ОСОБА_1 влаштувався на роботу, а тому в період з жовтня 2020 року по жовтень 2021 року розмір заборгованості по аліментам повинен був розраховуватися, виходячи з розміру його заробітної плати. Таким чином, старшим державним виконавцем розрахунок заборгованості повинен був проводитися з розрахунку середньої заробітної плати по Рівненській області.

Частиною 3 ст. 195 СК України не визначено поняття «даної місцевості», тому у скарзі, що розглядається суд вважає за можливе застосувати положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», як Закону спеціальної дії, що здійснює нормативне регулювання відносин у сфері місця мешкання фізичних осіб та враховує надані скаржником докази щодо його зареєстрованого місця проживання, з поміж іншого, і з тих підстав, що зазначену обставину не спростовано та не заперечувалося заінтересованими особами.

Так, суд приймає до уваги твердження скаржника про необхідність проведення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по показникам середньої заробітної плати по Рівненській області, оскільки ОСОБА_1 надав суду довідку № 09-03-04/64 від 23.11.2021 року про те, що він у період з 08.11.2020 року по 23.11.2021 року був зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, будь-яких доказів на підтвердження зазначених у скарзі обставин щодо його працевлаштування у період з жовтня 2020 року по жовтень 2021 року скаржником суду не надано.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявлених у скарзі вимог.

На підставі викладеного, керуючись, СК України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 447-453 ЦПК України, суд -

ухвалив:

скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Очеретяної Ірини Олександрівни, заінтересована особа ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, зроблений 05.11.2021 року старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Очеретяною Іриною Олександрівною в межах ВП № НОМЕР_1.

Зобов`язати старшого державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Очеретяну Ірину Олександрівну здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів в межах ВП № НОМЕР_1, застосувавши за період з 08.11.2019 року по 30.09.2020 року показник середньої заробітної плати по Рівненській області.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк