Справа № 158/1637/23
Провадження № 2-з/364/4/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023, суддя Володарського районного суду Київської області Моргун Г. Л., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих проваджень у справі за позовом

ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , засоби зв`язку не зазначено)

представниця позивача Шикун Олена Євгенівна ( адвокат, свідоцтво серії ВА № 1378, діє на підставі ордера серії АС № 1060685, адреса: бульвар Дружби Народів, 2, м. Луцьк, а/с 4, 43017, № тел.: НОМЕР_2 )

до

ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку не зазначені);

ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 , засоби зв`язку не зазначено)

про зменшення розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та пені за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

12.06.2023 від Ківерцівського районного суду Волинської області за підсудністю на адресу Володарського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та пені за прострочення сплати аліментів.

26.06.2023 позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом: зупинення стягнення на підставі виконавчих проваджень № № 59068548 від 10.05.2019; 60559458 від 11.11.2019; 71550148 від 17.04.2023.

Ознайомившись з заявою про забезпечення позову та матеріалами доданими до неї вважаю, що у забезпеченні позову слід відмовити, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.150 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову може бути зупинення стягнення на підставі виконавчого документу, який оскаржується.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, не навів правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову саме шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих документів, виданих на виконання рішення суду.

Не наведені позивачем і доводи про існування обставин, які можуть бути підставою для забезпечення такого позову, зокрема, доводи про те, чому, без забезпечення позову буде неможливо виконати рішення про зменшення розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та пені за прострочення сплати аліментів у разі задоволення позову.

Позивач не навів тих обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішень судів, за якими з нього стягуються аліменти, заборгованість по сплаті аліментів та пеня по заборгованості по сплаті аліментів, утруднить або може призвести до неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Інформація про те, що рішення судів за якими здійснюється стягнення оскаржується позивачем, в матеріалах справи відсутня.

У разі задоволення позову виконання вимог позивача відбуватиметься від дня набрання чинності рішенням суду, а не від дня пред`явлення позову. Тому посилання позивача на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду вважаю помилковими та таким, що не підлягає задоволенню.

Крім того, у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Крім того, заходи забезпечення позову, які позивач просить суд застосувати виходять за межі самого позову, оскільки стосуються інтересів іншої неповнолітньої дитини позивача, що є окремою та самостійною підставою для відмови у застосуванні таких заходів забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підсумовуючи вищевикладене, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заяви про забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, про які заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, дійшла висновку, що відсутня реальна загроза невиконання судового рішення у випадку прийняття його на користь позивача, тому заявлені вимоги ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 149-155, 157, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих проваджень у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та пені за прострочення сплати аліментів.

Копію ухвали невідкладно надіслати заявнику та його представниці.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г. Л. Моргун