ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 621/3330/14-ц Номер провадження 22-ц/814/558/23Головуючий у 1-й інстанції Філіп`єва В.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі Коротун І.В.

учасники справи:

представник стягувача адвокат Янковський В.В.

боржник ОСОБА_1

представник боржника адвокат Москаль Р.Б.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Янковського Вячеслава Володимировича

на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 26 липня 2022 року, постановлену суддею Філіп'євою В.В., повний текст ухвали складено - 26 липня 2022 року

у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просив визнати незаконним розрахунок його заборгованості зі сплати аліментів від 06.12.2021 року, складений старшим державним виконавцем Зміївського відділу ДВС Східного МУМЮ (м.Харків) у розмірі 65 978,58 грн., врахувати переплату в розмірі 57 214,38 грн. в рахунок майбутніх платежів, до вирішення спору по суті зупинити дію постанови державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.09.2021 року, витребувати відомості про рух коштів по картковому рахунку стягувача ОСОБА_2 .

Скарга мотивована тим, що виконавцем при складенні вказаного розрахунку не враховано, що заборгованість зі сплати аліментів за період з січня 2016 року по жовтень 2020 року фактично відсутня з зв`язку з добровільною її сплатою скаржником, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мешкали разом, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство, будь-яких претензій щодо утримання дітей ОСОБА_2 не пред`являла. Крім того, у 2020 році за місцем своєї роботи він отримав путівку на оздоровлення на 3 особи: для себе, дружини ОСОБА_2 та дочки ОСОБА_3 . Після звернення ОСОБА_2 до суду із заявою про розірвання шлюбу, він особисто звернувся за своїм місцем роботи з заявою про добровільну сплату аліментів з його заробітної плати. З врахуванням викладеного вважає, що є підстави для визнання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 станом на 31.10.2021 року у розмірі 65 978,58 грн. незаконним.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26 липня 2022 рокускарга ОСОБА_1 - задоволена частково.

Визнано неправомірним розрахунок старшого державного виконавця Зміївського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Хмель О.І. зі сплати аліментів ОСОБА_1 згідно виконавчого листа, виданого 26.12.2014 року Зміївським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який станом на 31.10.2021 становить 65 978,58 гривень.

В іншій частині вимог скарги - відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що старшим державним виконавцем Зміївського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) О.І. Хмель не враховано документи, що підтверджують внесення боржником плати в рахунок погашення аліментів, в зв`язку з чим розмір заборгованості має бути переглянуто.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Янковський В.В., посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зазначені у скарзі ОСОБА_1 обставини не відповідають дійсним подіям, не ґрунтуються на жодних доказах та є лише пустими його ствердженнями. Згідно матеріалів справи, боржником не надано до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які вказують на відсутність в останнього заборгованості зі сплати аліментів, а зазначене ним є лише припущеннями, міркуваннями, на підставі яких боржник робить висновки, що є неприпустимим та в такий спосіб намагається, в неустановленому законом порядку, безпідставно зменшити розмір заборгованості зі сплати аліментів. Крім того зазначає, що суд першої інстанції, не посилаючись на конкретні докази у справі, зробив необґрунтований висновок про те, що розмір заборгованості має бути переглянуто, при цьому, не зазначив, чи у сторону збільшення, чи зменшення та у якому саме розмірі, а, відповідно, це свідчить про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин вбачається, що 26 грудня 2014 року Зміївським районним судом Харківської області ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову 21 листопада 2014 року, і досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 18).

На виконання цього рішення 13.01.2015 року судом було видано виконавчий лист №621/3330/20, який стягувач ОСОБА_2 20.10.2015 року пред`явлила до виконання до Зміївського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області (а.с. 20)

23.01.2015 року старшим державним виконавцем Зміївського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області Кравченком В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №46125602 на підставі виконавчого листа №621/3330/14-ц, виданого 13.01.2015 року Зміївським районним судом Харківської області (а.с. 125-127).

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Хмель О. І. від 01.12.2017 року виконавчий лист №621/3330/14-ц, виданий 13.01.2015 року Зміївським районним судом Харківської області, повернуто на підставі заяви стягувача від 23.12.2015 року . Заборгованість відсутня (а.с. 128).

27.06.2021 року стягувач ОСОБА_2 звернулася із заявою до Зміївського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області про примусове виконання рішення суду згідно виконавчого листа дублікату, виданого 25.02.2021 року (а.с. 157, 158).

21.07.2021 старшим державним виконавцем Зміївського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) О.І. Хмель винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66148399 на підставі виконавчого листа №621/3330/14-ц виданого 25.02.2021 Зміївським районним судом Харківської області (а.с.166).

06.12.2021 року старшим державним виконавцем Зміївського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) О.І. Хмель складено розрахунок, яким відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», статтей 182, 195 Сімейного кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України» встановлено, що станом на 31.10.2021 року заборгованість за виконавчим документом №621/3330/14-ц, виданим 26.12.2014 року Зміївським районним судом Харківської області, становить 65 978,58 гривень.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у скарзі на дії державного виконавця посилається на те, що державним виконавцем неправомірно складено та проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на підставі ч. 2 ст. 195 СК України, оскільки державним виконавцем не враховано, що заборгованість зі сплатиаліментів за період з січня 2016 року по жовтень 2020 року відсутня, у зв`язку з добровільною її сплатою скаржником.

У той же час, з матеріалів виконавчого провадження №46125602, вбачається, що 01.12.2017 року постановою старшого державного виконавця Хмель О. І. виконавче провадження повернуто у зв`язку з заявою стягувача від 23.12.2015 року, заборгованість відсутня.

Надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд першої інстанції визнав, що старшим державним виконавцем Зміївського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) О.І. Хмель не враховано документи, що підтверджують внесення боржником плати в рахунок погашення аліментів, у зв`язку з чим розмір заборгованості має бути переглянуто.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даної скарги є визнання неправомірним розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 станом на 31.10.2021 року у розмірі 65 978,58 грн.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 3 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно ст. 18 вказаного закону, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей

Крім того, за положеннями ч. ч. 3, 4, 8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним Кодексом України, зокрема з урахуванням вимог статей 194, 195 СК України.

У справі, що переглядається, судом першої інстанції правильно встановлено, що постановою старшого державного виконавця Зміївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хмель О.І. від 21.07.2021 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №621/3330/14-ц, виданого 25 лютого 2021 року (дублікату виконавчого листа) (а.с. 166).

У межах відкритого виконавчого провадження №66148399 старшим державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості в автоматизованій системі виконавчого провадження, згідно якого ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів станом на 31 жовтня 2021 року у розмірі 65 978,58 грн. за період з грудня 2017 року по жовтень 2021 року включно (а.с. 123-124).

За результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що розмір заборгованості зі сплати аліментів має бути переглянуто, з врахуванням наступного.

Згідно Розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, виконавець протягом десяти днів з дня відкриття виконавчого провадження здійснює заходи для отримання інформації про доходи боржника та виносить постанову про звернення стягнення на доходи боржника, оформлену відповідно до пункту 3 розділу Х цієї Інструкції. Стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 70 Закону та пунктів 3-10 розділу Х цієї Інструкції.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що виконавець визначив розмір заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 без врахування обставин, зазначених ОСОБА_1 , зокрема щодо спільного проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 та дітьми до листопада 2020 року, фінансового забезпечення з його боку сім`ї у вказаний період, тому висновок суду першої інстанції про те, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 підлягає перегляду, є правильним.

Крім цього, по справі вбачається, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03.03.2021 року у справі №621/2916/20 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, із мотивувальної частини тексту вказаного рішення вбачається, що ухвалою суду першої інстанції від 03.12.2020 року сторонам було надано строк для примирення терміном три місяці, вказаним рішенням не встановлено строк припинення шлюбних відносин між сторонами, тому слід вважати шлюб припиненим з часу набрання вказаним рішення законної сили.

Як вказує боржник ОСОБА_1 , у період з грудня 2017 року по жовтень 2020 року сім`я проживала разом, вели спільне господарство, він утримував дітей, оскільки дружина мала мінімальну заробітку плату, у листопаді 2020 року він за місцем роботи подав заяву про утримання з нього аліментів на утримання дітей і з вказаного часу по день складення довідки 31.10.2021 року він сплачував аліменти добровільно за місцем роботи, що також підтверджується розрахунком заборгованості.

Доводи стягувача ОСОБА_2 про те, що аліменти на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час взагалі не стягуються на підставі вимоги державного виконавця від 26.07.2022 року, то ці доводи не заслуговують на увагу в межах розгляду даної скарги, оскільки не є предметом даної скарги. Дії, рішення, бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до суду в порядку ст. 447 ЦПК України.

З врахування викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення у справі ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстави для його скасування у межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 адвоката Янковського Вячеслава Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 26 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 квітня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов