Справа№592/1885/23
Провадження №2/592/772/23

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сумської міської ради, в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми», про зобов`язання вчинити дії по приватизації квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним цивільним позовом, який представник підтримала у заяві про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що у серпні 1992 року ВАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», правонаступником якого стало АТ «Сумське НВО», надало ОСОБА_1 для проживання кімнату АДРЕСА_1 , де позивач зареєстрована і проживає по теперішній час. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.07.2022 по справі № 592/3418/22 встановлено факт постійного проживання з 11.08.1992 ОСОБА_1 на законних підставах, користування та реєстрації у кімнаті АДРЕСА_1 . У січні 2023 позивач звернулася до Управління «ЦНАП у м. Суми» СМР з приводу приватизації вищевказаної кімнати, проте отримала відмову, у зв`язку з відсутністю ордеру, який є єдиною підставою для вселення до наданої жилої площі в гуртожитку. Відсутність ордеру позбавляє її можливості у позасудовому порядку вирішити питання щодо приватизації житла. Тому позивач просить зобов`язати Сумську міську раду, в особі Управління «ЦНАП у м. Суми» СМР, вчинити дії щодо приватизації (передачі у власність) ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , без ордера про надання житла.

Ухвалою суду від 15.02.2023 відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено по справі підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 16.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін.

Представник Сумської міської ради Манжара О.Л., повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справ без її участі та письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначила про заперечення проти задоволення заявлених вимог, оскільки відмова Управління «ЦНАП у м. Суми» СМР у приватизації житла була зумовлена відсутністю документів, перелік яких чітко передбачений Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зокрема ордера на жиле приміщення. Управлінням жодним чином не порушувалися права позивача, а відмова у приватизації була надана відповідно до вимог чинного законодавства України.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 11 серпня 1992 року на законних підставах зареєстрована та проживає у кімнаті АДРЕСА_1 . Даний факт встановлено рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.07.2022 по справі № 592/3418/22, яке набрало законної сили 26.08.2022 (а.с.11).

За правилом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з листа Управління комунального майна СМР № 4/10.01-10 від 25.01.2023, неприватизована квартира АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності Сумської міської територіальної громади (а.с.12).

Згідно Довідки АТ «Ощадбанк» № 116.145-33/30 від 25.01.2023, ОСОБА_1 значиться в основних списках громадян на отримання приватизаційних цінних паперів. Житловий чек не використаний (а.с.13).

У січні 2023 ОСОБА_1 звернулася до Управління «ЦНАП у м. Суми» СМР з питанням приватизації кімнати № 86 за адресою: АДРЕСА_2 , проте 03.02.2023 отримала відмову, у зв`язку з відсутністю ордеру, який є єдиною підставою для вселення до наданої жилої площі в гуртожитку.

Відсутність ордеру позбавляє позивача можливості у позасудовому порядку вирішити питання щодо приватизації житла.

Між сторонами виникли цивільні правовідносини, врегульовані Цивільний кодексом України, ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Статтею 328 ЦК України визначено підстави набуття права власності. Так, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 345 ЦК України, фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

Так, особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках регламентовано положеннями ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» № 500-VI від 04.09.2008.

Статтею 1 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» визначено сферу дії цього закону, яка поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, на правових підставах, визначених цим Законом, вселені у гуртожиток та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу.

Згідно пунктів 8, 13, 14, 15 статті 1-1 «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» терміни вживаються в наступних значеннях:

- користування (використання) жилим приміщенням у гуртожитку на правових підставах, визначених цим Законом, право користування (використання) жилим приміщенням у гуртожитку, на який поширюється дія цього Закону, що виникає, крім іншого, на підставі договору найму жилого приміщення, укладеного на підставі спеціального ордера, виданого згідно із статтею 129 Житлового кодексу Української РСР;

- особи, які не мають власного житла, мешканці гуртожитку та члени їхніх сімей, у яких немає будь-якого житла на праві власності на території України, розмір якого з розрахунку на одну особу є більшим за розмір, встановлений для визнання їх такими, що потребують поліпшення житлових умов відповідно до статті 34 Житлового кодексу Української РСР;

- проживання у гуртожитку протягом тривалого часу проживання у гуртожитку постійно сукупно п`ять і більше років.

Згідно положень ст. 4 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради. Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 10 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду».

Даний перелік підстав для відмови в приватизації житлового приміщення є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає, і вбачається, що на кімнату позивачів не розповсюджується.

За змістом п.п. 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 396 від 16.12.2009, громадянин, який виявив бажання приватизувати займане ним жиле приміщення у гуртожитку, подає до органів приватизації, крім іншого, копію ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку.

Судовим розглядом встановлено, що кімната АДРЕСА_1 належить до числа об`єктів, котрі підлягають приватизації, а ОСОБА_1 є суб`єктом приватизації, яка на законних підставах зареєстрована і тривалий час (більше 5-ти років) постійно проживає у гуртожитку, проте у неї відсутній ордер на жилу площу, що позбавляє можливості здійснити приватизацію займаного нею приміщення у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 25 ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», спори, пов`язані з порушенням житлових прав громадян, які вимушені проживати в гуртожитках, на які поширюється дія цього Закону, незалежно від форми власності, розглядаються та вирішуються в судовому порядку, якому може передувати досудовий розгляд, що здійснюється відповідно до статті 26 цього Закону.

Громадяни, які вважають, що їх житлові права чи житлові права членів їх сімей порушені, мають право для вирішення спорів звертатися безпосередньо до суду.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 визначено, що у порядку цивільного судочинства розглядаються спори щодо права особи на житло (приватизація житла, взяття на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, або зняття із такого обліку, надання житла, користування жилим приміщенням у будинку державного чи приватного жилого фонду, житлово-будівельних кооперативів, у гуртожитках, встановлення автономного опалення у приміщенні державного житлового фонду, зняття з реєстраційного обліку місця проживання за наявності спору, зобов`язання органу влади чи органу місцевого самоврядування здійснити необхідні дії щодо утримання у належному стані житлового будинку, виселення, а також спори щодо забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків (стаття 25 Закону України від 4 вересня 2008 № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків») тощо). Такі спори є житловими (цивільними) спорами, незалежно від участі у справі як відповідача суб`єкта владних повноважень.

Згідно вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наведених позивачем доводів у їх сукупності, оскільки кімната № НОМЕР_2 у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , відноситься до комунальної власності Сумської міської територіальної громади, тобто є об`єктом приватизації, а ОСОБА_1 являється такою, що вселилася у вказане житлове приміщення на законних підставах і протягом тривалого часу (починаючи з 11 серпня 1992 року) добросовісно використовує його як єдине житло, а отже підпадає під дію ЗУ «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», передбачені законом підстави для відмови в приватизації житлової площі відсутні та на спірну кімнату ніхто не претендує, тому суд приходить до висновку про можливість захисту прав позивача, шляхом зобов`язання орган приватизації Управління «ЦНАП у м. Суми» СМР вчинити відповідні дії по приватизації спірного житлового приміщення за відсутності ордера на жилу площу в гуртожитку.

Даний висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.06.2018 по справі № 200/18858/16-ц.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 76-83, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зобов`язати Сумську міську раду, в особі Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради, вчинити дії щодо приватизації за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) кімнати АДРЕСА_1 , без ордера про надання житла.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко