Справа № 309/4460/22
Провадження № 2/309/853/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Савицький С.А.

за участю секретаря судового засідання Мацунич В.І.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хуст справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: служба у справах дітей Драгівської сільської ради про визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом за батьком.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває у шлюбі з відповідачкою, від якого у них народилися діти:

- син: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Хустським відділом реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 21 червня 2022 року;

- донька: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане Хустським відділом реєстрації актів цивільного стану у хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 21 червня 2022 року.

Від народження діти постійно проживали з позивачем, який самостійно опікується інтересами і потребами дітей, піклується про них, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дітей.

Відповідачка ОСОБА_4 у вихованні та утриманні їх дітей участі не бере, не цікавиться життям дітей. Крім того що, відповідачка усунулась від виховання та утримання їх неповнолітніх дітей, майже весь час знаходиться за кордоном, не приймає жодної участі у їх житті, а тому просив суд задовольнити позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду справи належним чином була повідомлена, причини її неявки суду не відомі.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову.

Довжанським сільським головою Довганичем М. до суду подано заяву про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Просив розглянути справу з врахуванням висновку органу опіки та піклування Довжанської сільської ради від 25.04.23 року № 10-57.

З`ясувавши думку сторін в ході розгляду справи, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

З висновку №10-57 від 25.04.2023 року органу опіки та піклування Драгівської сільської ради вбачається, що неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 фактично проживають з батьком у будинку АДРЕСА_1 , де для дітей створено належні умови для проживання, виховання та розвитку. Мати не бере участі у вихованні та житті дітей. На даний час місце знаходження ОСОБА_4 невідомо.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 142 СК України визначено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Згідно ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Крім цього стаття 157 Сімейного Кодексу України передбачає, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В ході розгляду справи встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 08.02.2017 року. Справа про розірвання між ними шлюбу знаходиться на розгляді Хустського районного суду.

В період шлюбу у сторін народилися діти:

- син: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , видане Хустським відділом реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 21 червня 2022.

- донька: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , видане Хустським відділом реєстрації актів цивільного стану у хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 21 червня 2022 року.

На час розгляду справи в суду неповнолітні діти проживають з батьком - ОСОБА_1 в за адресою АДРЕСА_1 . Фактично сім`я сторін припинила своє існування ще в 2021 році і на час розгляду справи в суді сторони не відновили свої шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3,4 ст.56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

З висновку №10-57 від 25.04.2023 року органу опіки та піклування Драгівської сільської ради, вбачається що неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 фактично проживають з батьком у будинку АДРЕСА_1 , де для дітей створено належні умови для проживання, виховання та розвитку. Мати не бере участі у вихованні та житті дітей. На даний час місце знаходження ОСОБА_4 невідомо.

З метою соціального захисту інтересів малолітніх дітей приймаючи до уваги вищевикладене, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 разом з їх батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Положення частини першої та другої ст. 161 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Згідно зі ст.3 Конвенції про права дитини, ратифіковані постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд) у своєму рішенні від 01 липня 2017 року у справі "М.С. проти України" наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Отже, вирішуючи даний спір, суд насамперед виходить з інтересів самих дітей, бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я.

Виходячи з вище наведених обставин, оцінивши в сукупності встановлені у судовому засіданні докази, а також враховуючи інтереси дітей, забезпечення умов їх виховання, утримання та нормального розвитку в умовах сім`ї, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні, а тому вказані позовні вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. ст. 141,142,153,155,159, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання через Хустський районний суд.

Суддя Хустського

районного суду: Савицький С.А.