Справа № 201/8924/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 червня 2023 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Дехти Р.В., за участі секретаря судового засідання Зюркевич В.В., представника позивача Макарова П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Кривому Розі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ім.. І.І. МЕЧНИКОВА» до ОСОБА_1 про заборону находження на території лікарні, -
10 листопада 2022 року до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська звернулося КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ім.. І.І. МЕЧНИКОВА» із позовом до відповідача ОСОБА_1 про заборону находження на території лікарні.
В позовній заяві позивач зазначив, що з 11 травня 2017 року по 07 березня 2018 року відповідач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні нейрохірургії хребта і спинного мозку. Відповідачу було запропоновано продовжити консервативне лікування в неврологічному відділенні за місцем проживання та узгоджений перевід, але відповідач категорично відмовився від транспортування за місцем проживання. У зв`язку з відсутністю показань для подальшого лікування в нейрохірургічному відділенні, відповідач виписаний з відділення 07 березня 2018 року однак продовжує перебувати у відділенні нейрохірургії хребта і спинного мозку лікарні.
Позивач у позовній заяві просить суд:
-стягнути судові витрати по сплаті судового збору.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 16 січня 2023 року, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» Дніпропетровської обласної ради» до ОСОБА_1 про заборону находження на території лікарні передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу за підсудністю.
09 березня 2023 року цивільна справа за позовом КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ім.. І.І. МЕЧНИКОВА» до ОСОБА_1 про заборону находження на території лікарні надійшла до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року, позовну заяву КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ім.. І.І. МЕЧНИКОВА» до ОСОБА_1 про заборону находження на території лікарні - залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали позивачу.
11 квітня 2023 року позивачем надано докази по усуненню недоліків.
Ухвалою від 20.04.2023 року вказаний позов прийнято до провадження та відкрито провадження у справі, справу призначено в порядку загального позовного провадження на 22 травня 2023 року о 11 годинні 00 хвилин.
17 травня 2023 року позивачем подано уточнену позовну заяву.
22 травня 2023 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ім.. І.І. МЕЧНИКОВА» до ОСОБА_1 про заборону находження на території лікарні, виселення та звільнення будівель та споруд. Призначено справу до судового розгляду по суті на 22 червня 2023 року о11 годині 00 хвилин.
В судовому засіданні представники позивача позов підтримав послався на обставини, що зазначені у позовній заяві. Представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 18.12.2000 року було здійснено державну реєстрацію як юридичної особи позивача КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ім.. І.І. МЕЧНИКОВА».
Основний вид діяльності позивача є надання третинної високоспеціалізованої допомоги, забезпечення медичного обслуговування населення через надання медичних послуг у порядку та обсязі, встановлений законодавством України.
Судом встановлено, що місцезнаходження КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ім.. І.І. МЕЧНИКОВА» є площа Соборна,14, міста Дніпра, що підтверджується матеріалами справи.
В судовому засіданні судом встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 у період часу з 11 травня 2017 року по 07 березня 2018 року, перебував на стаціонарному лікуванні в КОМУНАЛЬНОМУ ПІДПРИЄМСТВІ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ім.. І.І. МЕЧНИКОВА» та був виписаний з лікарської установи 07 березня 2018 року, що підтверджується матеріалами цивільної справи.
Судом в судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_1 після виписки з КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ім.. І.І. МЕЧНИКОВА» 07 березня 2018 року, продовжив перебувати в лікарській установі у зв`язку з чим на адресу органу національної поліції України надходили неодноразові звернення КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ім.. І.І. МЕЧНИКОВА», щодо вчинення ОСОБА_1 хуліганських дій та відмови звільнити будівлі лікарні, що підтверджується матеріалами цивільної справи.
Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства.
Складовими принципу верховенства права є, зокрема, правова передбачуваність та правова визначеність, які необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005).
Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Стаття 49 Конституції України, встановлює, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності.
Відповідно до частини 1 статті 284 ЦК України, фізична особа має право на надання їй медичної допомоги.
Статтею 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачені певні права, які громадянин України мають при охороні здоров`я.
Стаття 391 ЦК України встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.
У постанові від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц(провадження № 14-499цс19) Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.
Враховуючи наданні докази, суд дістається висновку, що позовні вимоги позивача КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ім.. І.І. МЕЧНИКОВА» підлягають задоволенню шляхом заборонити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі не проходження стаціонарного лікування в Комунальному підприємстві ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ІМ. І.І. МЕЧНИКОВА ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИперебувати, проживати на території Комунального підприємства ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ІМ. І.І. МЕЧНИКОВА ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИта виселення, звільнення будівлі, споруди Комунального підприємства ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ІМ. І.І. МЕЧНИКОВА ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИвід перебування, проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі не проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стаціонарного лікування в Комунальному підприємстві ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ІМ. І.І. МЕЧНИКОВА ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ, враховуючи ті обставини, що у відповідача відсутнє право після виписки із лікарської установи, знаходитися, перебувати та проживати в будівлях лікарської установи, спосіб захисту цивільних прав, що заявлений позивачем не суперечить закону та жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, та задоволення викладених в позовних вимог позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок. сплаченого судового збору.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141, 258-259, 263-265,279, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ім.. І.І. МЕЧНИКОВА» до ОСОБА_1 про заборону находження на території лікарні задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДНІПРОПЕТРОВСЬКА ОБЛАСНА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ ім.. І.І. МЕЧНИКОВА» судовій збір у сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневого районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повне найменування учасників процесу:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: відсутній, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 05 липня 2023 року.
Суддя: Р. В. Дехта