РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Дудник А.В.

представника позивача Гудзевич І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Рух справи. Процесуальні дії у справі.

23 листопада 2020 року до Подільського районного суду міста Києва, засобами поштового зв`язку та за підписом представника позивача адвоката Андросович Г.С., надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 8 червня 2021 року о 10:00.

8 червня 2021 року у судове засідання сторони та/або їх представники не з`явилися, у зв`язку з чим, а також за відсутності доказів належного повідомлення відповідача про день, час та місце судового засідання, розгляд справи було відкладено на 23 листопада 2021 року на 10:00.

15 листопада 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

19 листопада 2021 року до суду від представника позивача надійшла заява про передачу справи за підсудністю за місцем проживання позивача, яке вона змінила 21 грудня 2020 року, долучивши про це відповідні докази.

У судове засідання, призначене на 23 листопада 2021 року, учасники провадження не з`явилися, при цьому подали до суду письмові заяви: представник позивача про задоволення клопотання про направлення справи за підсудністю, а представник відповідача та відповідач - про відсутність у них заперечень щодо клопотання про направлення справи за підсудністю.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 23 листопада 2021 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, передано на розгляд до Вишгородського районного суду Київської області.

При цьому, 29 листопада 2021 року до Подільського районного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

19 січня 2022 року матеріали вказаної цивільної справи надійшли до Вишгородського районного суду Київської області та, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передано судді Лукач О.П. для розгляду.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21 січня 2022 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у судове засідання на 17 березня 2022 року об 11:30, про що повідомлено учасників провадження.

Судове засідання, призначене на 17 березня 2022 року не відбулося у зв`язку із введенням 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із проведенням бойових дій на території Вишгородського району Київської області та з урахуванням Наказу Голови Вишгородського районного суду Київської області

Котлярової І.Ю. № 5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу».

Враховуючи наказ виконуючого обов`язки Голови суду від 4 квітня 2022 року №8-а «Про скасування наказу №5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу», наступну дату судового засідання у справі визначено - 10 червня 2022 року о 12:00, про що повідомлено учасників провадження.

У призначене судове засідання сторони не з`явилися, при цьому на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку із неможливістю прибути до суду через військову агресію та її місцем знаходженням у іншому регіоні.

У зв`язку із неявкою учасників провадження до суду та за наявності клопотання позивача, розгляд справи було відкладено на 11:00 18 серпня 2022 року.

9 серпня 2022 року позивач ознайомилася у приміщенні суду із матеріалами цивільної справи, а 11 серпня 2022 року від представника позивача надійшло клопотання про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 12 серпня 2022 року було задоволено.

17 серпня 2022 року на електронну адресу суду від відповідача надійшло клопотання (датоване 16.08.2022) про його участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Судове засідання, призначене на 18 серпня 2022 року не відбулося у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці. Наступну дату судового засідання визначено 7 жовтня 2022 року о 10:00, про що повідомлено учасників провадження.

30 вересня 2022 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення з долученими доказами, заява про витребування доказів та заява про долучення доказів.

5 жовтня 2022 року на електронну адресу суду (зареєстровано судом 06.10.2022) надійшло клопотання відповідача від 04 жовтня 2022 року про відкладення розгляду справи, у зв`язку із долученням позивачем до матеріалів справи додаткових доказів, а також про надання йому копій відеоматеріалів, долучених позивачем, оскільки, направлений йому диск пошкоджений.

Судове засідання, призначене на 7 жовтня 2022 року не відбулося у зв`язку із розглядом головуючим суддею як слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного у кримінальному провадженні №0001069 від 21 вересня 2022 року за пунктом 1 частини другої статті 115 КК України, при цьому до суду з`явилася представник позивача, яка ознайомилася із матеріалами цивільної справи.

Наступну дату судового засідання визначено 30 листопада 2022 року о 14:00, про що повідомлено учасників провадження, а відповідачу листом на його заяву від 6 жовтня 2022 року роз`яснено право ознайомитися із матеріалами справи.

10 листопада 2022 року на електронну адресу суду від представника позивача надійшла заява про її участь у судовому засіданні, призначеному на 30 листопада 2022 року, у режимі відеоконференці. Вказане клопотання було задоволено ухвалою суду від

11 листопада 2022 року.

У судовому засіданні, призначеному на 30 листопада 2022 року брала участь представник позивача в режимі відеоконференції. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання, до суду не з`явився, поважності причини неявки не повідомив.

Вирішуючи питання про можливість розпочати розгляд справи у відсутності відповідача, суд врахував відсутність заперечень у представника позивача, а також положення частини першої статті 223 ЦПК України, належне повідомлення відповідача, відсутність від нього клопотань про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні представник позивача підтримала клопотання позивача про долучення до матеріалів справи додаткових доказів та про витребування доказів.

Ухвалою суду від 30 листопада 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, клопотання позивача про долучення додаткових доказів було задоволено. Клопотання про витребування доказів задоволено частково, про що виготовлено повний текст ухвали суду від 30 листопада 2022 року, а саме про витребування: з Центру обслуговування платників Оржицької Державної податкової інспекції довідки про суми виплачених доходів та утримання податків з Державного реєстру фізичних платників податків стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 2020 року по 2022 року включно; у Державної прикордонної служби України інформацію, а саме: Чи виїжджав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон протягом 2020-2022 років. У разі виїзду за кордон надати інформацію щодо країни/краї відвідування та період перебування в ній/них; з АТ КБ «Приват Банк», АТ «Ощадбанк», АТ «Райффазен банк Аваль» виписки з рахунків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із зазначенням дат та сум коштів, що надходили на такі рахунки та списувалися із них за період з листопада 2020 року і по даний час; з Департаменту патрульної поліції України інформації щодо випадків притягнення ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за порушення ПДР за період з листопада 2020 року і по даний час. В іншій частині клопотання відмовлено з підстав, зазначених у вказаному судовому рішенні.

30 листопада 2022 року, розпочавши розгляд справи по суті, заслухавши представника позивача, оголосивши відзив відповідача на позовну заяву, відповідь на відзив, додаткові пояснення позивача, перед дослідженням письмових доказів, з урахуванням ухвали про витребування доказів, а також необхідністю заслухати пояснення відповідача щодо встановлених у судовому засіданні обставин, явку якого визнано обов`язковою, у судовому засіданні було оголошено перерву до 10:30 7 лютого 2023 року.

На виконання вимог ухвали суду від 30 листопада 2022 року про витребування доказів, до суду надійшли:

29 грудня 2022 року відповідь від АТ «Ощадбанк» про відсутність рахунків у банку на ім`я ОСОБА_2 ;

5 січня 2023 року лист від Державної прикордонної служби України про неповноту даних про особу, інформація щодо якої запитувалася;

5 січня 2023 року відповідь від АТ «Райффазен банк» про відсутність рахунків у банку на ім`я ОСОБА_2 ;

10 січня та 2 лютого 2023 року лист від АТ КБ «Приват Банк» про неналежне оформлення копії ухвали суду, про неповноту даних про особу, інформація щодо якої запитувалася;

12 січня 2023 року від Департаменту патрульної поліції України про наявність факту порушення ОСОБА_2 3 січня 2022 року Правил дорожнього руху України під час керування транспортним засобом «Ford Fusion», номерний знак НОМЕР_1 , та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 340 грн;

17 січня 2023 року від Головного управління ДПС у Полтавській області ДПС України відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів за період з 01.01.2020 по 30.09.2022 ОСОБА_2

6 лютого 2023 року позивач ознайомилася з матеріалами справи у приміщенні суду, а також подала до канцелярії суду заяву про долучення доказів.

7 лютого 2023 року у судове засідання з`явилася представник позивача. Відповідач, явку якого у судове засідання визнано обов`язковою, не з`явився, при цьому у матеріалах справи відсутні докази вручення йому судової повістки про виклик до суду.

Вирішуючи питання про можливість продовжити розгляд справи у відсутності відповідача, враховуючи заперечення представника позивача, при цьому остання заявила клопотання про повторне витребування інформації щодо відповідача у АТ КБ «Приват Банк» та у Державної прикордонної служби України, з урахуванням уточнень необхідної для них інформації, про що ними зазначалося у листах щодо виконання вимог ухвали суду від

30 листопада 2022 року про витребування доказів, суд вважав за необхідне продовжити у справі перерву, у зв`язку із неявкою відповідача до 14:00 3 квітня 2023 року, при цьому задовольнивши клопотання представника позивача про повторне витребування доказів, а саме: у Державної прикордонної служби України інформацію Чи виїжджав ОСОБА_2 , громадян України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНПКПП НОМЕР_2 , за кордон протягом 2020-2022 років. У разі виїзду за кордон надати інформацію щодо країни/краї відвідування та період перебування в ній/них; з АТ КБ «Приват Банк» виписки з рахунків ОСОБА_2 , громадян України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНПКПП НОМЕР_2 , із зазначенням дат та сум коштів, що надходили на такі рахунки та списувалися із них за період з листопада 2020 року і по даний час. Про витребування доказів судом виготовлено повний текст ухвали суду від 7 лютого 2023 року.

Після судового засідання 7 лютого 2023 року головуючому судді передано клопотання відповідача, яке надійшло на електронну адресу суду, про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливість відповідача прибути до суду за станом здоров`я.

28 березня 2023 року до суду надійшла заява представника позивача про її участь у судовому засіданні, призначеному на 3 квітня 2023 року, у режимі відео конференції, яке ухвалою суду від 29 березня 2023 року було задоволено.

На виконання вимог ухвали суду від 7 лютого 2023 року про витребування доказів, до суду надійшли:

16 березня 2023 року з АТ КБ «Приват Банк» виписки по рахунках ОСОБА_2 за період з 1 листопада 2020 року по 7 лютого 2023 року;

17 березня 2023 року з Державної прикордонної служби України витяг з бази даних щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями України ОСОБА_2

31 березня 2023 року позивач ознайомилася із матеріалами справи у приміщенні суду.

У судовому засіданні, призначеному на 3 квітня 2023 року, в режимі відео конференції взяла участь представник позивача. Відповідач, у судове засідання не з`явився, при цьому на електронну адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Вирішуючи питання про можливість продовження розгляду справи у відсутності відповідача, суд враховує клопотання відповідача про розгляд справи у його відсутності, а також відсутність заперечень у представника позивача.

Дослідивши у судовому засіданні письмові докази у справі, з`ясувавши відсутність у представника позивача додаткових пояснень після досліджених доказів та заяв (клопотань), без проведення судових дебатів у порядку, встановленому частиною восьмою статті 279 ЦПК України, суд видалився до нарадчої кімнати, з якої повернувшись, проголосив вступну та резолютивну частину рішення.

Обґрунтування позову.

В обґрунтування заявлених вимог у позові зазначено, що позивач з 28 грудня

2019 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

У шлюбі у них народилася спільна дитина син ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Оскільки спільне життя у сторін не склалося, вони проживають окремо та до досягнення дитиною 1 року, вона не могла звернутися до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Зазначає, що з серпня 2020 року відповідач перестав брати участь у вихованні спільної дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, забрав із собою карту для соціальних витрат на дитину, у зв`язку з чим позивачу доводиться принижуватися і випрошувати у нього кошти, які надходять на цю карту щомісячно в сумі 860,00 гривень, для того, щоб забезпечити хоча б елементарні потреби своєї дитини.

Дитина проживає з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні.

Оскільки вона перебуває у декретній відпустці, проте для забезпечення належного існування і розвитку своєї дитини вона витрачає щомісячно 20000,00 гривень, серед яких: витрати придбання одягу для дитини, продуктів харчування та дитячих сумішей, придбання памперсів, планові обстеження та відвідування лікарів, придбання ліків для дитини, спеціальних іграшок для загального розвитку дитини, тощо. Оскільки обов`язок щодо утримання дитини покладається на обох батьків, а фактично цю функцію на сьогоднішній день виконує лише мати, тому позивач вимушена звернутися до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, оскільки відповідач з серпня 2020 року всіляко ухиляється не тільки від будь-якого спілкування з дитиною, а й від її фінансового забезпечення.

Відповідач більше не має дітей та інших утриманців, не має проблем зі здоров`ям, працює, а отже має постійний та стабільний дохід в розмірі 40000,00 грн, та має можливість сплачувати аліменти на утримання свого сина у твердій грошовій формі щомісячно у розмірі 7 000,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини у позовній заяві зазначено, що позивачем було понесено витрати, що зумовлені хворобою дитини, а саме: за відвідування та консультацію лікаря-педіатра у вересні 2020 року позивачем було сплачено 1150,00 грн; у зв`язку із встановленими діагнозами аденовірусна інфекція, гострий синусит, воронкоподібна деформація грудної клітини, дитині було призначено лікування, у зв`язку з чим позивачем для придбання ліків було сплачено 1446,49 грн; за повторне відвідування лікаря-педіатра та вакцинацію дитини у жовтні 2020 року позивачем було сплачено 2900,00 грн. Таким чином, позивачем за період з вересня 2020 року по жовтень 2020 року (включно) понесено додаткові витрати на утримання дитини на загальну суму 5496,49 грн. вважає, що стягненню з відповідача підлягає половина зазначеної суми, що становить 2748,45 грн.

Також у позовній заяві зазначено, що позивач очікує понести витрати, у зв`язку із розглядом справи, які орієнтовно складають 12000,00 грн. Докази, що підтверджуватимуть надання витрат на правову допомогу будуть надані позивачем до суду у відповідності до вимог встановлених частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Таким чином, позивач, посилаючись на положення статей 7, 141, 180, 181, 182, 184, 185 СК України, статтю 8 Закону України «Про охорону дитинства», просить стягнути з відповідача на її користь: аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 7000,00 гривень, щомісячно, починаючи з 20 листопада 2020 року і до повноліття дитини; додаткові витрати на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2748,45 гривень; витрати на правову допомогу у розмірі

12000,00 гривень.

Щодо правової позиції сторін під час розгляду справи.

Під час розгляду справи, представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідно до статті 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідач частково визнаючи позовні вимоги, у відзиві на позовну заяву щодо вимог про стягнення аліментів у заявленому розмірі 7000 гривень, зазначив, що такий розмір є занадто високим і не враховує можливість платника аліментів сплачувати саме вказаний позивачем розмір аліментів, а тому вимога позивачки в цій частині визнається ним частково в розмірі 3 000 гривень, яку він в змозі сплачувати. При цьому, відповідач категорично не згодний із безпідставними твердженнями позивачки, що платник аліментів працює і отримує заробітну плату розмірі 40 000 гривень на місяць. Так, ОСОБА_2 з 08.11.2019 по 02.11.2020 працював юристом у ТОВ «Етерніті Лоїнтернешл», де отримував заробітну плату, явно в рази менше, ніж та яка зазначена в позові позивачкою. Більше того, після 02.11.2020 він не має стабільного доходу та, за можливості, з допомогою своїх батьків, надає посильну матеріальну підтримку позивачці, а саме: за вересень - листопад

2020 перераховано ОСОБА_1 кошти в загальній сумі 11635 гривень; за 2021 рік

ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_1 аліменти за період з січня по жовтень 2021 року

30 000 гривень, тобто із розрахунку по 3000 гривень щомісячно. Відповідач зазначає, що не має у власності будь-якого рухомого та нерухомого майна, за рахунок здачі в оренду якого можливо було б отримувати стабільний дохід і сплачувати аліменти в заявленому позивачкою розмірі.

Щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, зазначено про недоведеність таких витрат, оскільки вважає неналежними докази долучені чеки на придбання в аптеці медичних препаратів, побутових речей та одягу для дитини так, як витрати беззаперечно включаються в суму аліментів - щомісячних платежів. Вказує, що дитина є цілком здоровою, не перебуває на диспансерному чи іншому обліках у лікарів з приводу певних хронічних і складних захворювань, які б вимагали додаткових витрат, а деякі витрати здійснені позивачем, свідчать про її нераціональний підхід до використання аліментів, які він перераховує, зокрема звернення позивача з дитиною до приватної лікарні, а не до державної, вакцинації дитини поза планом профілактичних щеплень. Крім цього, зазначає, що у період з кінця серпня 2020 року (час припинення фактичних шлюбних відносин) по листопад 2020 року (звернення позивачки з даним позовом) ОСОБА_1 надавалася матеріальна підтримка та допомога з аліментів у виді зарахування грошових коштів на її особовий банківський рахунок: 10.09.2020 1000 грн; 16.10.2020 1500 грн; 19.10.2020 4500 грн; 22.10.2020 2000 грн; 26.10.2020 1500 грн; 09.11.2020 1135 грн. А всього за вересень листопад 2020 року перераховано 11635 гривень. В залежності від доведеності позивачем своїх вимог у судовому засіданні щодо додаткових витрат поза розумним сумнівом, відповідач сприйме будь-яке рішення суду в цій частині і згодний сплатити лише задоволені судом до стягнення додаткові витрати.

Заперечуючи щодо витрат на правову допомогу у розмірі 12000 грн відповідач у відзиві зазначив, що до справи не долучено підтверджувальних документів сплати позивачем адвокату такої суми коштів, а також немає документів, які б підтверджували обсяг, вартість та перелік виконаних робіт з правової допомоги.

У свою чергу, позивач, через свого представника, скориставшись правом подати відповідь на відзив, зазначає, що у судовому засіданні 25 жовтня 2021 року під час розгляду справи про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та зміну прізвища дитини, відповідач підтвердив, що мав дуже гарні доходи, працюючи в компанії до звільнення, проте ці доходи не відображені у відповіді ТОВ «Етерніті ЛоІнтернешнл» від 09.09.2021 на адвокатський запит адвоката Гудзевич І.А. Дохід відповідача у розмірі

40000 грн підтверджується його перепискою з позивачем від 28.08.2020. Відповідач отримував неофіційні доходи, які включали в себе і «комісійні», які він підтвердив в «поясненнях батька» наданих Службі у справах дітей.

Позивач вказує, що відповідач, розуміючи необхідність сплачувати аліменти на утримання дитини, звільнився з місця роботи, проте продовжував там працювати та надавати послуги клієнтам під іншим іменем « ОСОБА_4 » як фізична особа-підприємець, що також підтвердила інша працівниця ОСОБА_5 у переписці з позивачем 22 лютого 2021 року.

У відповіді на відзив зазначено, що 15.07.2021 відповідач перерахував позивачу на утримання дитини грошові кошти в сумі 21000 грн, проте дана сума не відповідає розміру задекларованих ним доходів. Також у судовому засіданні 25 жовтня 2021 року відповідач зазначив, що він ніби-то восени 2020 року надав на утримання дитини по 600-700 доларів чи Євро готівкою з «комісійних». Переписка між позивачем та відповідачем підтверджує те, що відповідач за серпень отримав дохід 38000 гривень, а поясненнями, наданими службі у справах дітей, підтверджується факт отримання ним коштів готівкою та безготівково, що також підтверджується здійсненими ним перерахуваннями позивачу, при цьому без призначення платежу, такі перерахунки позивач не вважає аліментами на утримання дитини.

Позивач також зазначає про наявність у відповідача доходу від здійснення перевезень на «Бла-бла-кар» автомобілем «Форд Фюжн», НОМЕР_1 .

Щодо додаткових витрат, позивач зазначає, що вони спільно з відповідачем вирішили відвідувати приватну лікарню з дитиною, куди він також з ними ходив. Вакцинація у приватних лікарнях європейською вакциною, безпечніша для дитини, ніж у державній китайською. Відповідачу було відомо про здійснення щеплення, проте він не приїхав. Позицію відповідача про цілком здоровий стан дитини, позивач спростує наданими у подальшому доказами.

Щодо витрат на правову допомогу, позивач зазначила, що судовий розгляд справи триває, а тому визначити весь обсяг робіт та наданих послуг адвоката наразі не є можливим, всі необхідні підтверджуючі документи будуть надані в порядку та строки, що визначені ЦПК України.

У додаткових поясненнях позивач стверджує про отримання відповідачем неофіційно доходів, які ним приховуються, він продовжує працювати як ФОП у компанії, з якої звільнився, з сторінки «інстаграм» видно, як він стоїть за баром та робить коктейлі, має кошти на подорожі за кордон, має у користування автомобіль, який потребує витрат. Допомога відповідачу його батьками, не підтверджується.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 28 грудня 2019 року Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб, актовий запис № 553 (том 1 а.с. 9).

Під час перебування сторін у шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_3 та у свідоцтві про народження дитини, серія НОМЕР_3 від

4 лютого 2020 року, батьками зазначені: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 (том 1 а.с. 10).

Як зазначається позивачем та це визнається відповідачем, з серпня 2020 року вони проживають окремо, а спільна дитина проживає з матір`ю.

У судовому засіданні представник позивача зазначила, що 25 жовтня 2021 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, проте не надано рішення суду про це.

Так, на підтвердження витрат на дитину, які здійснюються позивачем, до позову долучено копії фіскальних чеків та видаткові накладні.

Як убачається із видаткової накладної №023093948 від 3 вересня 2020 року ОСОБА_6 придбала вологі серветки, упаковку мінеральної води для дітей, дитяче печиво та набір посуду на загальну суму 3053,00 грн, а також згідно фіскальних чеків 13 вересня

2022 року придбала м`які іграшки та печиво на суму 738,00 грн, 18 вересня 2022 року іграшку «Велоцираптор», вартість якого 445,00 грн, та згідно рахунку фактури від 7 вересня 2022 року одяг на суму 1436,00 грн (том 1 а.с. 13, 166, 167, 168).

При цьому витрати згідно інших товарних (фіскальні) чеків, долучених до позовної заяви та до додаткових пояснень, не є можливим встановити, ким саме вони здійснювалися та для чиєї дитини (а.с. 11, 12,13, 14, 163, 164, 165, 166, 167, 169-170), а тому суд визнає їх неналежними та недопустими доказами.

Згідно рахунку на сплату № Мед- від 11 вересня 2020 року, ОСОБА_3 перебував на консультації у лікаря-педіатра у ТОВ «Медична клініка «ВЕРДЕ», та вартість такої консультації коштувала 1150,00 грн (том 1 а.с. 15).

При цьому, згідно фіскальних чеків від 11 вересня 2020 року, у аптеках було придбано Окоферон (185,00 грн), який у подальшому, а саме 17 вересня 2020 року, був призначений лікарем. Інші придбані ліки згідно чеків, лікарями не призначалися (том 1 а.с. 18).

Відповідно до консультативного висновку педіатра від 17 вересня 2020 року, пацієнту ОСОБА_3 , якого оглянуто у присутності матері у клініці, встановлено діагноз: аденовірусна інфекція, гострий синусит, воронкоподібна деформація грудної клітини. Ревомендовано: спати високо на подушці, або підняти матрац на 30; рясне пиття 500 мл (чай, вода, компот); очі-Офтадек/окомістін почерзі з краплями Окоферон 2 каплі 3 рази

3 дні; ніс Аквамаріс, каплі Тобрекс, Віброцил; внутрішньо таблетки ОСОБА_7 на

5-7 днів; вітамін-Д. Наступна консультація через 3-5 днів (том 1 а.с. 16-17).

Згідно долучених до позову квитанцій, у день призначення лікування, тобто

17 вересня 2020 року, було придбано ліки: Тобрекс каплі (144, 00 грн) та Віброцил

(117,00 грн) (том 1 а.с. 18). Придбаний Глюкофаж, лікарем не призначався.

20 жовтня 2020 року ОСОБА_3 був на консультації у лікаря-педіатра, де здійснювалася вакцинація проти дифтерії, кашлюка, правця, поліомієліту, гемофільної палички та гепатиту В. Вартість вказаних послуг 2900,00 грн (том 1 а.с. 19,20).

Так, згідно листа директора ТОВ «Медична клініка «ВЕРДЕ» І.Авенесова від

26 листопада 2021 року, надісланого на запит адвоката Гудзевич І.А., дитина ОСОБА_3 перебуває на обліку в товаристві з 17 березня 2020 року по теперішній час. Дитина оглядалася лікуючим лікарем, вузькими спеціалістами (за потребою), проведено рекомендовані інструментальні та лабораторні дослідження, навівши інформацію про графік відвідувань лікарів та особи, що супроводжували дитину (том 1 а.с. 182-185).

Так, як убачається із графіку, батько був присутній на прийомах у лікаря з дитиною з 17 березня 2020 року до 11 липня 2020 року, надалі лише мати та бабуся. Загальний висновок про стан здоров`я дитини: дитина щеплена за віком (крім ревакцинації АКДС, поліомеліту та гемофільної палички); дитина спостерігається з приводу деформації мочевидного відростка грудини, субфебрілітету на тлі простудних захворювань носоглотки, естрапірамідних розладів та порушень функцій руху.

Довідку КНП «Свалявська клінічна лікарня» від 11 січня 2023 року суд не бере до уваги, оскільки для викладення інформації, яка у ній зазначена про доставлення ШМД 30.11.2022, використано бланк для звільнення від фізкультури (том 2 а.с. 4).

Згідно висновку лікаря «Медичної клініки «ВЕРДЕ» від 7 грудня 2022 року,

ОСОБА_3 встановлено діагноз: ГРВІ. Гострий назофарингіт. Атопічний дерматит. Часто хворіючи дитина. Призначено лікування (том 2 а.с. 6).

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області» від 10 січня 2023 року №3, ОСОБА_3 встановлено діагноз ГРВІ, Трихотрахеїд, та призначено відповідне лікування на 5 днів (том 2 а.с. 5).

Згідно консультативного висновку педіатра «Медичної клініки «ВЕРДЕ» від 1 лютого 2023 року дитині ОСОБА_3 встановлено діагноз: вальгусна деформація стоп, карієс, часто хворіючи дитина. Призначено лікування та додаткове обстеження (том 2 а.с. 7).

Як убачається із квитанції, долучених відповідачем до відзиву, 10 вересня 2020 року ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_1 кошти у розмірі 1000,00 грн, а 16 жовтня 2020 року 1500,00 грн, 19 жовтня 2020 року 4500, 00 грн, 22 жовтня 2020 року 2000,00 грн,

26 жовтня 2020 року 1500,00 грн, 9 листопада 2020 року 860,00 грн та 1135,00 грн,

15 червня 2021 року 21000,00 грн (на утримання дитини на грудень 2020 року червень 2021 року), 30 липня 2021 року 3000,00 грн (на утримання дитини: липень), 17 вересня 2021 року 3000,00 грн (на утримання дитини: серпень), 5 жовтня 2021 року 3000,00 грн (на утримання дитини: вересень), 11 листопада 2021 року 3000,00 грн (на утримання дитини: жовтень) (том 1 а.с. 46-48).

Згідно трудової книжки ОСОБА_2 з 8 листопада 2019 року працював на посаді юриста у ТОВ «Етерніті Ло Інтернешнл» та 12 листопада 2020 року звільнився за власним бажанням (том 1 а.с. 49-50).

Згідно довідки про заробітну платню колишнього працівника ТОВ «Етерніті Ло Інтернешнл» за підписом директора від 5 листопада 2021 року, до моменту звільнення у листопаді 2020 року, колишній працівник ОСОБА_2 отримував щомісячну заробітну платню у розмірі 5050,00 грн. Після справляння товариством податку на доходи фізичних осіб залишок виплачувався на рахунок ОСОБА_2 (том 1 а.с. 51).

5 листопада 2021 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 подано податкову декларацію платника єдиного податку, згідно якої за 2021 рік його дохід становить 25556,00 грн (том 1 а.с. 52-53).

Згідно відповіді директора ТОВ «Етерніті Ло Інтернешнл» ОСОБА_8 від

9 вересня 2021 року на запит адвоката Гудзевич І.А. (представник позивача) від 27 серпня 2021 року надано відомості про те, що: ОСОБА_2 був працівником компанії в період з жовтня 2019 року по листопад 2020 року; ОСОБА_2 надає послуги компанії як підрядник, за договором про надання юридичних послуг. Залучення ОСОБА_2 відбувається у випадках, коли повторно звертаються клієнти, з якими до звільнення раніше працював. В інших випадках, ОСОБА_2 залучається, коли поточні працівники не встигають по роботі з новими клієнтами компанії; заробітна плата ОСОБА_2 : серпень 2020 року аванс 1610 грн і зарплата 2197,65 грн; вересень 2020 року аванс 2012,50 грн і зарплата 2052,75 грн; жовтень 2020 року аванс 2012,50 грн і зарплата 2052,75 грн; листопада 2020 року аванс 1742,26 грн. Оплата послуг за період березень-червень

2021 року: березень 2021 року 6389 грн; квітень-травень 2021 року 12778 грн; червень 2021 року 6389 грн (том 1 а.с. 76-77).

Як убачається із долученого до відповіді на відзив листа, Служба у справах дітей та сім`ї Вишгородської міської ради надіслала ОСОБА_6 копію пояснень ОСОБА_2 щодо справи №363/1341/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини та зміну прізвища дитини, при цьому рішення суду позивачем та або її представником суду не було надано під час розгляду справи про стягнення аліментів.

Згідно вказаних письмових пояснень ОСОБА_2 від 1 серпня 2021 року, він з вагітною дружиною проживав у її матері, яка хворіла та потребувала стороннього догляду. Після покращення її стану здоров`я, ОСОБА_6 не бажала залишати матір. Витрати здійснювалися за рахунок спільних коштів. Його кошти повністю належали до сімейного бюджету, як готівкові так і безготівкові. Крім того, його батьки щотижня надсилали на онука в межах 1-3 тисячі гривень. Сам активно працював та в період з лютого по серпень примножив рівень комісійних, які отримував за кожного «закритого» клієнта. Конкретні суми не називав, у зв`язку із неодноразовими погрозами ОСОБА_6 його директорові, проте даної суми вистачало для оренди окремої квартири, утримання родини та дитини. 28 серпня 2020 року на одне із прохань зібрати речі під час чергової сварки, ОСОБА_2 зібрав речі та поїхав до своїх батьків. Перші кілька тижнів він працював дистанційно, активно закривав клієнтів. ОСОБА_1 постійно переводив кошти, віддавав особисто по 600-700 Євро щомісяця (том 1 а.с. 97,98).

Як убачається із інформації, наданої АТ «Ощадбанк» від 23 грудня 2022 року та АТ «Райффазен банк» від 28 грудня 2022 року на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, на ім`я ОСОБА_2 у вказаних банківських установах відсутні рахунки (том 1 а.с. 208, 213).

Як убачається із інформації, наданої АТ КБ «ПриватБанк» від 8 березня 2023 року за період з 1 листопада 2020 року по 7 лютого 2023 року у ОСОБА_2 :

на депозитному рахунку, відкритому 25 січня 2016 року, станом на 5 березня

2023 року 0,00 грн (том 2 а.с. 31);

згідно виписки за договором №б/н на день складання 7 березня 2023 року, усього витрат: 999,5 грн, усього нараховано: 1000 грн, баланс на початок періоду: 0, баланс на кінець періоду: 0,5 (том 2 а.с. 31 на звороті);

згідно виписки за договором №б/н на день складання 7 березня 2023 року, усього витрат: 2373,84грн, усього нараховано: 2361,53 грн, баланс на початок періоду: 12,31, баланс на кінець періоду: 0,5 (том 2 а.с. 32). При цьому, як убачається із цього розрахунку, зарахування відбувалися двічі по 1000 грн від відправника ОСОБА_9 (зі слів представника позивача, це мати відповідача у справі), а також від ОСОБА_1 30 грн з коментарем до платежу на смс (том 2 а.с. 32);

згідно виписки за договором №б/н на день складання 7 березня 2023 року, усього витрат: 154500,13 грн, усього нараховано: 155004,92 грн, баланс на початок періоду: 28,28, баланс на кінець періоду: 533, 07 (том 2 а.с. 32, на звороті, - 39). При цьому, як убачається із цього розрахунку за період з 1 листопада 2020 року по 5 лютого 2023 року, на карту зараховувалися кошти, а саме:

соціальні виплати у розмірі 860 грн, про які вказує позивач у позові, як кошти для дитини та це не заперечувалося представником позивача під час дослідження вказаного доказу, зараховувалися на карту відповідача щомісяця у період з листопада 2020 року по жовтень 2021 року та майже одразу перераховувалися на рахунок ОСОБА_1 ;

поповнення карти здійснювалося через термінал самообслуговування, поповнення карти та зарахування на карту, без зазначення відправника, у сумах: 4000,00 грн, 11,84 грн, 7000,00 грн, 148,08 грн, 3000,00 грн, 176,04 грн, 2000,00 грн, 5,92 грн, 700,00 грн, 4,46 грн, 2400,00 грн, 33,77 грн, 1632,30 грн, 943,26 грн, 1644,14 грн, 2985,00 грн, 2691,47 грн,

9,68 грн, 189,05 грн, 2656,65 грн, 6,03 грн, 19,34 грн, 13,93 грн,2000,00 грн, 9,90 грн,

13,93 грн, 0,54 грн, 25,15 грн, 44,51 грн, 67,66 грн, 36,81 грн, 26,27 грн, 43,78 грн, 3,98 грн, 646,75 грн, 4079,50 грн, 3184,00 грн, 13,93 грн, 5412,80 грн, 3482,50 грн, 5,00 грн, 491,53 грн, 97,51 грн, 600,00 грн, 4,00 грн, 1492,50 грн, 2000,00 грн, 35,77 грн, 5,97 грн, 35,82 грн,

28,19 грн, 13,93 грн, 13,93 грн, 193,03 грн, 5,77 грн, 113,43 грн, 43,78 грн, 13,93 грн,

196,01 грн, 2985,00 грн, 10000,00 грн; в тому числі зі своєї карти через додаток Прива24: 500,00 грн, 300,00 грн, 280,00 грн, 6000,00 грн, 6000,00 грн, 2000,00 грн, 1000,00 грн,

1500,00 грн, 500,00 грн, 500, 00 грн, 500,00 грн, 200,00 грн, 200,00 грн, 1000,00 грн,

320,00 грн, 47,00 грн, 39,80 грн, 100,00 грн, 500,00 грн, 490,00 грн;

поповнення карти відправником ОСОБА_10 , яка, як зазначила представник позивача, є мамою відповідача ОСОБА_11 , у розмірах: 3000,00 грн, 2000,00 грн,

1300,00 грн, 1306,53 грн, 2000,00 грн, 1100,00 грн, 1105, 53 грн, 450,00 грн, 497,50 грн, 398,00 грн, 1000,00 грн, 200,00 грн;

поповнення карти іншими особами у розмірах: 398,00 грн, 500,00 грн, 110,00 грн, 150,00 грн, 200,00 грн, 200,00 грн, 3200,00 грн, 59,70 грн, 60,00 грн, 60, 00 грн, 60, 00 грн, 60,00 грн, 560,00 грн, 76,00 грн, 58,00 грн, 24,00 грн, 22,00 грн, 76,00 грн, 125,00 грн,

125,00 грн, 125,00 грн, 93,53 грн, 38,00 грн, 2999,00 грн, 2279,00 грн, 380,00 грн, 100,00 грн, 2985,00 грн;

заробітна плата від Етерніті Ло Інтернешнл: 2052,75 грн (05.11.2020), 1742,26 грн (19.11.2020);

виплати Пенсійного фонду, пенсія: 2300, 00 грн та 9867,74 грн (12.10.2022),

2300,00 грн (11.11.2022), 2500,00 грн (12.12.2022), 2500,00 грн (12.01.2023).

При цьому, відрахування з карти здійснено на карту ОСОБА_1 у розмірах:

1135,00 грн (09.11.2020 Давидику), 3000, 00 грн (14.01.2022).

З відповіді Департаменту патрульної поліції України, на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів, встановлено, що 3 січня 2022 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Ford Fusion», номерний знак НОМЕР_1 , учинив адміністративне правопорушення, за яке постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 3 січня 2022 року ЕАО №5202279, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн (том 1 а.с. 220). Як зазначила представник позивача вказаний автомобіль належить батькові відповідача, при цьому належних доказів про право власності на вказаний автомобіль суду не надано.

З інформації, надісланої Головним управлінням ДПС у Полтавській області ДПС України, а саме з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів за період з 01.01.2020 по 30.09.2022, станом на 6 березня 2023 року встановлено, що ОСОБА_2 у І кварталі 2020 року отримано дохід у розмірі 14190,00 грн (заробітна плата ТОВ «Етерніті Ло Інтернешнл»); у ІІ кварталі 2020 року 13760,00 грн (державна та соціальна матеріальна допомога УСЗН Оржицької РДА) та 14190,00 грн (заробітна плата ТОВ «Етерніті Ло Інтернешнл»); ІІІ квартал 2020 року 2580,00 грн (соцвиплати УСЗН Оржицької РДА) та 14510,00 грн (заробітна плата ТОВ «Етерніті Ло Інтернешнл»); ІV квартал 2020 року 7214,29 грн (заробітна плата ТОВ «Етерніті Ло Інтернешнл»,12.11.2020 дата звільнення з місця роботи); з лютого до жовтня 2021 року щомісячно по 860, 00 грн (соціальні виплати УСЗН Лубенської РДА); І квартал 2022 року відсутня інформація про доходи; ІІ квартал червень 2022 року 3240,00 грн (заробітна плата ПП «Арсеналла», час роботи 20.06.2022 30.06.2022); ІІІ квартал 2022 року відсутні інформація про доходи. Згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи за 2021 рік дохід становить

25556, 00 грн (том 1 а.с. 223-224)

Згідно витягу з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», наданого Державною прикордонною службою від 6 березня 2023 року, А.Авдалян перетинав кордон України через пункт пропуску «Бориспіль-D»: виїзд 16 лютого 2021 року за маршрутом Київ-Єреван, в`їзд 20 лютого 2021 року за маршрутом Єреван-Київ; виїзд

14 січня 2022 року за маршрутом Київ-Єреван, вїзд 30 січня 2022 року за маршрутом Єреван-Київ (том 2 а.с. 41).

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права.

Частина перша статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина перша статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина перша статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина восьма статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пункти 1-7 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини суд зазначає таке.

Стаття 51 Конституції України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з вимогами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Стаття 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою третьою статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Частина друга статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (частина третя статті 182 СК України).

Відповідно до частин першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено у 2023 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня -

2272 гривні.

Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частини перша та друга статті 27 названої Конвенції держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Стаття 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Оскільки, позивачем заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб.

При цьому, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд враховує матеріальне становище кожної із сторін спору, а саме те, що дитина проживає разом з матір`ю, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку обох своїх батьків.

При цьому, відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя нарівні з позивачем, тобто витрати на утримання дитини мають нести спільно обоє батьків.

Відповідач ОСОБА_2 батько дитини, є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, на утриманні немає інших дітей чи непрацездатних батьків, тому в сукупності оцінених судом доказів, є підстави вважати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Водночас, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18).

Інших доказів, ніж ті, що було ретельно перевірено та досліджено судом про доходи відповідача, а також щодо наявності у нього на праві власності, володіння чи користування рухомого та нерухомого майна суду, здійснення ним витрат, що перевищують його доходи не надано.

Також суд враховує, що позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми, у розмінні статей 77-80 ЦПК України, доказами її одноособових витрат на дитину щомісячно у розмірі 20000,00 гривень, а також те, що щодо карта для соціальних виплат на дитину була відібрана відповідачем, оскільки як встановлено судом соціальні виплати на дитину зараховувалися на банківську карту, відкриту на його ім`я, та ці кошти одразу перераховувалися на картку позивача. Доводи позивача про стабільний щомісячний дохід відповідача у розмірі 38000,00 грн 40000,00 грн спростовуються дослідженими судом доказами, що містяться у матеріалах справи та було витребувано за її клопотанням. При цьому встановлено, що єдиним його офіційним доходом є пенсія у розмірі 2500, грн., а інші зарахування на карту є незначними, в тому числі і від матері відповідача. Посилання позивача на пояснення відповідача щодо його доходів, надані у судовому засіданні під час розгляду іншої справи та службі у справах дітей, отримання доходу від перевезень на «Бла-бла-кар», робота у ресторані за баром, подорожі за кордон є необґрунтованими та таким, що не знайшли свого підтвердження належними, допустими та достовірними доказами. Не є такими доказами, надані позивачем відеонакопичувач із відеофайлами, переписки у месенжерах з відповідачем та з особою « ОСОБА_5 », які було досліджено судом у присутності представника позивача, а тому суд не бере їх до уваги під час вирішення спору про стягнення аліментів.

Крім цього, судом встановлено, що відповідач з вересня 2020 року регулярно пересилав на рахунок позивача кошти на утримання дитини, що підтверджується достовірними доказами, дослідженими судом.

Відтак твердження позивача про те, що вона одноосібно займається утриманням дитини, спростовується наданими відповідачем доказами та витребуваними судом за клопотанням позивача та її представника.

Враховуючи викладене, вік та стан здоров`я дитини, яка перебуває на утриманні матері, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, суд вважає, що необхідно стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі по 3000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, з подальшою індексацією відповідно частини першої статті 184 СК України, від дня пред`явлення позову до суду, а саме з 23 листопада 2020 року, з урахуванням положень частини першої статті 191 СК України, а не з 20 листопада 2020 року, як про те просить позивач, і до досягнення дитиною повноліття.

Такий розмір аліментів, на думку суду, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За таких обставин позов у частині позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів підлягає частковому задоволенню.

Одночасно суд роз`яснює, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі 2748,45 грн, суд зазначає таке.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц.

У розумінні положень частини першої статті 185 СК України, до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню. Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Положення частини першої статті 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Аналіз положень статті 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину, суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Подібні висновки міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі №756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі №521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

Так, судом достовірно встановлено, що 11, 17 вересня та 20 жовтня 2020 року син позивача та відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проходив медичні обстеження, лікування та був вакцинований. Враховуючи встановлені судом причини звернення до лікаря та діагноз, встановлений дитині, не дає підстав вважати, що дитини мала тяжку хворобу, потребує постійного медичного нагляду та лікування, а тому такі витрати не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України. Вказані витрати є витратами на утримання дитини, тобто аліментами.

Згідно наданих позивачем доказів, у розумінні статей 77-80 ЦПК України, встановлено, що вартість понесених позивачем витрат з послуг, отриманих у ТОВ «Медична клініка «ВЕРДЕ» з урахуванням призначених та придбаних ліків і вакцинації, які мали місце 11, 17 вересня та 20 жовтня 2020 року, становлять 4496,00 грн, а не 5496,49 грн, як заявляє позивач, оскільки вказана сума не підтверджена доказами, про що зазначалося судом під час їх дослідження у частині фактичних обставин, встановлених судом.

Водночас, судом встановлено, що за період вересень листопад 2020 року відповідач перерахував позивачу кошти у розмірі 11635 грн на утримання дитини, а тому вимоги про стягнення з відповідача половини понесених позивачем витрат 11, 17 вересня та 20 жовтня 20220 року, у цьому випадку, не підлягають задоволенню.

Висновок суду.

Підсумовуючи все вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, переконливість, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат.

Оскільки, відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач у справах про стягнення аліментів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Керуючись статтею 51 Конституції України, статтями 141, 150, 155, 180182, 184,185, 191, 192 СК України, статтями 2, 4, 5, 12, 13, 19, 7684, 89, 141, 174, 247, 258, 259, 263265, 268, 273-279, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше

50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з

23 листопада 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 12 квітня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації за адресою:

АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , електронний паспорт громадянина України ID-карта НОМЕР_5 , виданий 8024 02.05.2019, місце реєстрації за адресою:

АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач