У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2023 Солом`янський районний суд міста Києва в складі судді Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду м Київської області від 07.12.2022 року цивільну справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

В ухвалі суду зазначено, що підстав, які б згідно ст. 28 ЦПК України дозволили позивачу обрати підсудність в Києво-Святошинському районі Київської області з урахуванням спору, який виник у сторін, суд не вбачає, таким чином, дана позовна заява не підсудні Києво-Святошинському районному суду Київської області.

28.03.2023 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшли матеріали зазначеної цивільної справи, які були передані головуючому судді 04.04.2023 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справа підлягає передачі на розгляд іншому суду з таких підстав.

За загальними правилами підсудності, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

Між тим, у відповідності до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з пунктами 41, 42 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 року (справа № 910/10647/18), майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав. Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Вбачається, що позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідачки в порядку ст. 1212 ЦК України грошових коштів у сумі 212 796,50 грн. в рахунок компенсації частини його витрат по оплаті придбання майнових прав на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , на частку якої відповідачка отримала право власності, не витративши коштів, тобто, без достатньої правової підстави.

Враховуючи викладене вище, а також те, що заявлені позивачем вимоги стосуються нерухомого майна, то вони мають розглядатись судом за правилами виключної підсудності.

Слід зазначити, що у даному випадку відсутній спір між судами про підсудність, оскільки згідно з ч. 2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Крім того, слід зауважити, що за положеннями ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

З викладеного випливає висновок про необхідність передачі справи на розгляд Києво-Святошинському районному суду Київської, т.я. справа не підсудна Солом`янському районному суду міста Києва, оскільки належить до виключної територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись ч. 1 ст. 30, п. 1 ч. 1 ст. 31, 32, 260, 353, 354 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів передати на розгляд Києво-Святошинському районному суду Київської області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: