Номер провадження: 22-ц/813/4986/23 Головуючий у 1-й інстанції: Бескровний Я.В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,

Бездрабко В.О.

суддів: Воронцової Л.П.

секретар Кузьміч Г.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Голосов Юрій Валерійович на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Бескровного Я.В. у справі №947/17810/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Одеська товарна біржа, про визнання договору дійсним

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

12 серпня 2022 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Голосова Ю.В. звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Одеська товарна біржа з вимогою визнати дійсним договір №2001.05-1794 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири за адресою:

АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований Одеською спеціалізованою біржею нерухомості 08 травня 2001 року, реєстраційний №2001.05-1794.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті свого діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_4 належить квартира за адресою:

АДРЕСА_1 . Проте, оскільки вказана квартира була придбана спадкодавцем за договором купівлі-продажу, який зареєстрований на Одеській спеціалізованій біржі за реєстраційним номером №2001.05-1794 від 08.05.2001 року, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Єлькіна М.О. не прийняла вказаний договір купівлі-продажу в якості документа, що посвідчує право власності спадкодавця з посиланням на те, що він не відповідає вимогам законодавства щодо його нотаріального посвідчення.

З урахуванням викладених обставин, ОСОБА_1 просив суд задовольнити його вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, що переглядається в апеляційному порядку.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що доказів того, що відповідачі не визнають чи оспорюють права позивача на квартиру матеріали справи не містять, як не містять і доказів їх ухилення від нотаріального посвідчення договору, а тому з огляду на зазначені обставини підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу немає.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Голосов Ю.В. оскаржив його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі скаржник просить рішення Київського районного суду міста Одеси від 12.12.2022 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким договір №2001.05-1794 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Одеською спеціалізованою біржею нерухомості від 08.05.2001 року, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який діяв зі згоди матері

ОСОБА_2 визнати дійсним.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не в повному обсязі були встановлені всі обставини і факти, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме судом не враховано підставу звернення за судовим захистом прав, оскільки невідповідність біржового договору вимогам закону позбавляє позивача отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті свого діда ОСОБА_4 .

Позиція учасників на стадії апеляційного перегляду справи.

Учасники справи правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Апеляційний розгляд.

ОСОБА_1 та його представник, адвокат Голосов Ю.В. будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток на їх електронну адресу, зазначену ними в апеляційній скарзі, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Одеська товарна біржа про дату,час та місце апеляційного розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, шляхом надіслання повісток рекомендованими поштовими відправленнями, однак на адресу суду указана кореспонденція повернулася з відмітками адресат відсутній за вказаною адресою.

У відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що 08 травня 2001 року між

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості було укладено у письмовій формі договір купівлі-продажу

№ 2001.05-1974, за умовами якого ОСОБА_2 , ОСОБА_3 продали, а ОСОБА_4 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 42,2 кв.м. (а.с. 16,17)

14 травня 2001 року ОСОБА_4 зареєстрував в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості право власності на придбану квартиру, про що зроблено реєстраційний запис за реєстровим номер 455 у реєстровій книзі 387 пр на сторінці 37 (а.с. 17,20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) (а.с. 10).

07 квітня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Єлькіної М.О. із заявою про прийняття спадщини, після смерті свого діда ОСОБА_4 (а.с. 12).

Також цього ж дня, тобто 07 квітня 2022 року до приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Єлькіної М.О. звернулася

ОСОБА_5 із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь позивача ОСОБА_1 (а.с. 13).

У довідці від 25.07.2022 року за №125/02-14 про склад спадкоємців, складеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіною М.О., на день складення довідки, зазначено, що єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , є його онук ОСОБА_1 (а.с. 14).

25 липня 2022 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Єлькіною М.О. надано роз`яснення, адресоване позивачу, згідно змісту якого, нотаріусом доведено до відома ОСОБА_1 те, що договір №2001.05-1794 купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований Одеською спеціалізованою біржею нерухомості від 08 травня 2001 року не може бути прийнятний нотаріусом у якості документа, що посвідчує право власності спадкодавця, тому що не відповідає вимогам законодавства, оскільки одним із продавців за вказаним договором є особа, яка знаходилася на час укладення договору під опікою. Також зазначено про те, що договори щодо придбання на біржових торгах об`єктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню (а.с. 15).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права.

За приписами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає.

У відповідності до статті 5 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України), що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Оскільки спірний договір купівлі-продажу, укладений та зареєстрований на Одеській спеціалізованій біржі нерухомості 08 травня 2001 року, то при вирішенні спору підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК Української РСР), Закон України «Про власність», Закон України «Про товарну біржу».

Відповідно до статті 49 Закону України «Про власність», чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири) товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Крім того, статтею 2 Закону встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів.

На товарних біржах здійснюються біржові операції, які повинні відповідати сукупності вимог, установлених статтею 15 Закону, згідно з якою угода вважається укладеною на біржі: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня.

Згідно зі статтею 41 ЦК Української РСР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків.

Відповідно до статті 42 ЦК Української РСР угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

Водночас згідно зі статтею 47 ЦК Української РСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди.

За змістом статей 128, 153 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК Української РСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до приписів ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 28.03.2023 року у справі №521/4839/21 зазначено, що: Положення статті 227 ЦК Української РСР спрямовані безпосередньо на встановлення форми договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири). Тобто, правові норми, закріплені цією статтею, мають спеціальний характер по відношенню до відповідних договорів, тоді як стаття 15 Закону України «Про товарну біржу» закріплює умови, за наявності яких угоду можна вважати біржовою. З цього випливає, що положення статті 15 Закону України «Про товарну біржу» по відношенню до угод про відчуження нерухомого майна житлового призначення мають загальний характер. Тобто, закон спеціальний переважає закон загальний.

За викладеного слід дійти висновку про те, що правочини, укладені з метою придбання (купівлі) на біржових торгах жилого будинку чи то квартири, мають бути оформлені не лише з дотримання письмової форми договору, а й за обов`язкової умови його нотаріального посвідчення.

Положеннями ч.2 ст. 220 ЦК України регламентовано, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

У постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 389/122/16ц зазначено, що для визнання судом угоди дійсною повинен мати місце не лише факт повного чи часткового виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, а також факт ухилення іншою стороною від нотаріального оформлення угоди.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив із того, що заявником не доведено обставин на підтвердження того, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення спірного договору.

Суд першої інстанції при постановленні рішення, зважив на доводи позивача, надав їм належну правову (юридичну) оцінку, будь-яких доказів на спростування висновків суду першої інстанції, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування рішення суду, і ухвалення апеляційним судом нового рішення про задоволення позовних вимог в апеляційній скарзі не наведено.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу позивача, що відмова у задоволенні позову про визнання договору купівлі-продажу дійсним не позбавляє його можливості звернення до суду з іншою формою захисту свого порушеного права.

Згідно з ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому залишає апеляційну скаргу

ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Київського районного суду

м. Одеси від 12 грудня 2022 року без змін.

Повний текст постанови складено 12.04.2023 року.

Керуючись ст.374,375,376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Голосов Юрій Валерійович залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.О. Бездрабко

Л.П. Воронцова