ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в м.Полтаві у письмовому провадженні без виклику учасників цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвестбуд» на рішення Московського районного суду м.Харкова від 24 січня 2022 року (час ухвалення судового рішення з 10:47:42 год. до 11:02:52 год., дата виготовлення повного тексту судового рішення - 27 січня 2022 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвестбуд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

установив:

У серпні 2020 року ТОВ «Мегаінвестбуд» звернулось до суду із вказаним позовом, просило стягнути з відповідачки на їх користь заборгованість за наданими послугами з технічного обслуговування спільних інженерних мереж та експлуатації спільних інженерних мереж будинку за період з 20.12.2017 по 20.07.2020 року з урахуванням пені, індексу інфляції та трьох відсотків річних, у розмірі 5 879,66 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн.

В обґрунтування позову вказувало, що ТОВ «Мегаінвестбуд» здійснює управління будинку АДРЕСА_1 та з 2012 року по теперішній час виконує функції з надання послуг з утримання будинку, прибудинкової території, а також надає послуги з технічного обслуговування спільних інженерних мереж будинку та проводить розрахунки з власниками житлових приміщень будинку. Відповідачка є власником квартири АДРЕСА_2 . Позивачем добросовісно надавались і надаються вказані вище послуги, відповідачка такі послуги приймала та приймає, проте їх не сплачує у повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем за період з 20.12.2017 по 20.07.2020 на загальну суму 5 879,66 грн за надані послуги з технічного обслуговування спільних інженерних мереж та експлуатації спільних інженерних мереж будинку з урахуванням пені, індексу інфляції та 3% річних, нарахованих на суму заборгованості.

Зазначається, що з боку відповідача будь-яких претензій щодо надання неякісних або не в повному обсязі послуг, заперечень щодо розміру заборгованості не надходило. Тарифи на утримання будинку та прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 встановлено рішенням Харківської міської ради від 07.09.2016 за №606 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 21 січня 2022 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ «Мегаінвестбуд».

В апеляційній скарзі ТОВ «Мегаінвестбуд», просить скасувати рішення та додаткові рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги стверджується, що суд залишив поза увагою те, що, не дивлячись на відсутність підпису відповідача у договорі, вона сплатила частково передбачені за ним послуги у розмірі 149,07 грн і це є фактичним підписанням договору та погодження з ним.

Висновок суду про недоведеність факта часткової оплати відповідачем вартості отриманих послуг з посиланням на лист АТ «Мегабанк» ґрунтується виключно на поясненнях (запереченнях) відповідача.

Висновок суду про те, що послуги, передбачені договором № 12-ГШ-29А/К, дублюють послуги, які надаються згідно договору № 12-ГШ-29А, прямл суперечить змісту вказаних договорів.

Звертається увага, що відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих відповідачем послуг за договором № 12-ГШ-29А/К про надання експлуатаційних послуг від 01.11.2017, які надавались додатково та за окрему плату, яка встановлена у цьому договорі, крім того умовами основного договору № 12-ГШ-29А на утримання житлового будинку і прибудинкової території від 01.11.2017 передбачено, що за надання додаткових послуг укладається додатковий договір.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2022 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 29.07.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу №1-20/05-12 від 20.05.2012 виконавцем послуг з утримання будинку за адресою: АДРЕСА_1 та належної до нього прибудинкової території визначено ТОВ «Мегаінвестбуд», підрозділ житлово-комунального господарства (а.с.8).

Рішенням Харківської міської ради №606 від 07.09.2016 встановлені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає ТОВ «Мегаінвестбуд» (згідно з додатками 1-5), який визначений у розмірі 3,075 грн за кв.м для квартир (а.с.10-11, 12).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна №214015870 від 25.06.2020 вбачається, що квартира АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_1 з 25.02.2009 (а.с.14-15).

Предметом договору №12-ГШ-29А на утримання житлового будинку і прибудинкової території від 01.11.2017, укладеного між ТОВ «Мегаінвестбуд» (виконавець) і ОСОБА_1 (споживач), є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг у строк та на умовах, що передбачені цим договором (а.с.125-129).

Сторонами визнається, що за вказаним договором у відповідача відсутня заборгованість зі сплати за комунальні послуги.

Як вбачається з п.27 договору №12-ГШ-29А від 01.11.2017, зміни та доповнення до договору дійсні, якщо вони викладені в письмовій формі і підписані сторонами або уповноваженими представниками сторін, за винятком випадків передбачених цим договором (а.с.129).

З договору №12-ГШ-29А/К про надання експлуатаційних послуг від 01.11.2017, сторонами якого зазначено ТОВ «Мегаінвестбуд» (виконавець) і ОСОБА_1 (споживач), вбачається, що його предметом є експлуатаційні послуги та відшкодування понесених виконавцем витрат з утримання житлового будинку та прибудинкової території, що спожиті споживачем в порядку та на умовах, визначених цим договором (а.с.119-124).

Зазначений договір викладено у письмовій формі, однак підписи сторін договору відсутні.

Позивач у своїй апеляційній скарзі посилається на вказаний договір як на додатковий договір до договору №12-ГШ-29А від 01.11.2017.

Відповідно до розрахунку №32 від 25.09.2020 за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з листопада 2017 року по червень 2020 року заборгованість ОСОБА_1 за експлуатаційні послуги за адресою: АДРЕСА_3 , з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 5879,66 грн (а.с.40).

Згідно листа АТ «Мегабанк» №10-5867 від 26.06.2020 та 28.07.2020 відбулося надходження грошових коштів на поточний рахунок № НОМЕР_2 ТОВ «Мегаінвестбуд» від платника ОСОБА_1 у сумі 149,07 грн за призначенням платежу «п.42 о/р100112256 відшкодування інших витрат за травень 2020 від ОСОБА_1 » (а.с.13, 100).

З відповіді АТ «Мегабанк» №15-142 від 11.01.2021 вбачається, що відповідно до Інструкції про проведення касових операцій банками України, затвердженої постановою НБУ №103 від 25.09.2018 та Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», при здійсненні операції на суму, що дорівнює або не перевищує 150 000,00 грн, ідентифікація особи платника не є обов`язковою, а також не здійснюється перевірка тотожності підписів на платіжних документах. Враховуючи, що розмір платежів був значно менший ніж 150 000,00 грн, банком не проводилась ідентифікація платника, в зв`язку з чим у АТ «Мегабанк» відсутні документи, які надають можливість ідентифікувати їх як такі, що містять відомості про операції, проведені саме ОСОБА_1 (а.с.102).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач в обгрунтування укладення договору №12-ГШ-29А/К про надання експлуатаційних послуг від 01.11.2017 між сторонами у справі посилається на ч.2 ст.642 ЦК України, відповідно до якої якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Такою дією позивач вважає сплату від імені відповідачки на користь позивача грошових коштів у сумі 149,07 грн з призначенням платежу: «42, л/с НОМЕР_1 , відшкодування інших витрат за травень 2020 р. від ОСОБА_1 , ».

Суд не вважав одноразову сплату послуг за договором від імені відповідачки, з урахуванням її заперечення щодо вчинення нею такої дії, достатнім доказом прийняття відповідачем пропозиції укласти договір, оскільки листом АТ «Мегабанк» №15-142 від 11.01.2021 повідомлено про те, що банком не проводилась ідентифікація платника, в зв`язку з чим у АТ «Мегабанк» відсутні документи, які надають можливість ідентифікувати їх як такі, що містять відомості про операції, проведені саме ОСОБА_1 .. Тому достовірно встановити сплату відповідачкою послуг за договором №12-ГШ-29А/К про надання експлуатаційних послуг від 01.11.2017 та, як наслідок, його укладення між сторонами, не можливо.

Апеляційний суд, перевіряючи доводи апеляційної скарги, керується такими міркуваннями.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначені Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Наведений висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року (справа № 210/5796/16-ц).

Отже, для задоволення позову про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги (утримання будинку і прибудинкової території) суд має встановити такі істотні обставини: позивач фактично надавав комунальні послуги, а споживач їх фактично споживав, проте їх вартість, визначену згідно встановлених тарифів, не оплачував.

Частиною 3статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно вимог статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У підтвердження заявлених вимог позивачем суду надана копія рішення Харківської міської ради №606 від 07.09.2016 про встановлення тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються ТОВ «Мегаінвестбуд» (згідно з додатками 1-5), який визначений у розмірі 3,075 грн за кв.м для квартир (а.с.10-11, 12).

У справу не надано належних і допустимих доказів про те, щодо орган місцевого самоврядування у межах своєї компетенції встановив тарифи на додаткові послуги, що надаються ТОВ «Мегаінвестбуд» як виконавцем, які і не надано доказів стосовно підстав і порядку визначення тарифу у розмірі 2,43 грн за кв.м., який передбачений п.2.3 договору №12-ГШ-29А/К (а.с.119).

При цьому у договорі №12-ГШ-29А/К (абзац другий п.1.3.) встановлено, що відшкодування здійснюється споживачем за цим договором до моменту оприлюднення затверджених у встановленому законодавством порядку тарифів на послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території на житловий будинок, де знаходиться квартира, хоча у справі наявне рішення Харківської міської ради №606 від 07.09.2016.

У справі також відсутнє правове та економічне обґрунтування необхідності надання додаткових послуг з утримання житлового будинку та прибудинкової території на житловий будинок за наявності вже встановленого тарифу на такі послуги у розмірі 3,075 грн за кв.м для квартир.

Проте, ключовою обставиною у межах цього спору є недоведеність факта надання додаткових послуг, перелічених у п.1.2 договору №12-ГШ-29А/К.

Слід визнати, що суд першої інстанції дотримався вимог процесуального закону та у відповідності до приписів ст.89 ЦПК України дав належну оцінку встановленим обставинам та поданим доказам і у відповідності до вимог ч.4 ст.265 ЦПК України у своєму рішенні надав вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Враховуючи встановлене, конкретні обставини справи і характер спірних правовідносин, апеляційний суд вважає, що інші доводи апеляційної скарги не є істотними та такими, що потребують детального аналізу задля забезпечення вимог п.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, в апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаінвестбуд» залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 24 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 12 квітня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов