Справа № 291/1661/22
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я
( З А О Ч Н Е )
І м е н е м У к р а ї н и
03 липня 2023 року
Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Митюк О.В.,
за участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області цивільну справу за позовом
про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
в с т а н о в и в:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що є власником житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок набув в порядку спадкування після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Належить він йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 15.06.2021 року державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №785.
У вказаному будинку до 2005 року проживав його син від першого шлюбу- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В 2005 році він разом зі своєю матір`ю, з якою він розірвав шлюб, виїхав проживати у м.Сквира Київської області.
З того часу, тобто з 2005 року відповідач в належному йому житловому будинку не проживає, проте зареєстроване місце проживання його залишається незмінним- АДРЕСА_1 .
У 2007 році він створив нову сім`ю і разом з дружиною по даний час проживають в належному йому будинку.
На даний час відповідач не є членом його сімї, тривалий період часу не проживають спільно, не підтримують ніяких стосунків, не спілкуються, а тому реєстрація місця проживання відповідача в належному йому житловому будинку порушує його права, як власника, належним чином користуватися і володіти житловим приміщенням. А тому просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечує, щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи. Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань до суду не подавав.
Ухвалою суду від 03.07.2023 року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи.
Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок набув в порядку спадкування після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дане стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого 15.06.2021 року державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №785 (а.с.4), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5).
Згідно акту обстеження умов проживання від 13.11.2022 року складеного комісією в складі депутата Ружинської селищної Ради Цехмейструк Г.С., сусідів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , син позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прописаний за даною адресою фактично протягом останніх 17 років за місцем прописки не проживає, місце постійного проживання АДРЕСА_3 (а.с.6).
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 47 Конституції України гарантоване кожному право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Частинами 1 та 2 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном( ст.391 ЦК України).
Частиною першою ст.383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою ст.156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Частиною 2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власникам житла або законом.
Разом з цим, згідно з положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-709цс16.
У відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Оскільки, відповідач зареєстрований у житловому будинку, не є власником нерухомого майна, за вказаною адресою не проживає та судом не встановлено поважних причин не проживання відповідача у зазначеному будинку, будь-яких інших угод між сторонами з приводу користування житловим будинком не укладалось та такі домовленості відсутні, з метою ефективного захисту прав позивача, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 задовольнити.
Оскільки позов підлягає до задоволення, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи, що складаються із судового збору в сумі 992,40 гривень.
Керуючись ст.ст.12,13,81,141,223,259,263,264,265,280-281 ЦПК України, ст. 64, 150, 156 ЖК України, суд,
ухвалив:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 , судовий збір сплачений ним при подачі позовної заяви до суду в сумі 992 грн. 40 коп. (Дяв`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).
Сторони по справі:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_4 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель: АДРЕСА_4 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя О. В. Митюк.