У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2023 Справа №607/13584/19

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючої Герчаківської О. Я.,

з участю секретаря судового засідання Крук А. В.,

заявника (боржника) ОСОБА_1 ,

державного виконавця Конопади М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конопади Мар`яни Іванівни щодо невинесення постанови про скасування заходів примусового виконання у виконавчому провадженні № 60822938, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конопади М. І. щодо невинесення постанови про скасування заходів примусового виконання у виконавчому провадженні № 60822938, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що у провадженні головного державного виконавця Тернопільського відділу ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конопада М. І. знаходиться виконавче провадження № 60822938 з примусового виконання виконавчого листа № 607/13584/19, виданого 05 грудня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом про «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4 000.00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.06.2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Постановою Тернопільського апеляційного суду № 607/13584/19 від 13.02.2020 року зменшено розмір стягнення на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 4 000 грн. щомісячно до 2 500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.06.2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття».

14 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського відділу ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою, в якій повідомив, що станом на даний час заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 60822938, у якому він є боржником, погашена повністю, у зв`язку із чим просив скасувати усі заходи забезпечення виконання рішення суду, у тому числі, скасувати накладені арешти на майно та кошти боржника, які були вжиті державним виконавцем у виконавчому провадженні № 60822938.

До своєї заяви він долучив копію квитанції про сплату аліментів за січень 2023 року, оскільки раніше ним державному виконавцю надавались копії платіжних документів про повне погашення заборгованості зі сплати аліментів включно по грудень 2022 року.

Згідно Розрахунку зі сплати аліментів станом на 14 лютого 2023 року, виконаного головним державним виконавцем Тернопільського відділу ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) Конопади М. І., станом на 14 лютого 2023 року заборгованість відсутня, аліменти сплачено включно по січень 2023 року.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Згідно п. 19 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2832/5) у день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання.

Незважаючи на такі прямі вимоги нормативних актів, заходи примусового виконання у виконавчому провадженні № 60822938, у тому числі, накладені арешти на майно та кошти боржника, державним виконавцем не скасовані.

У зв`язку із цим заявник вважає таку бездіяльність головного державного виконавця Тернопільського відділу ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конопади М. І. неправомірною.

Відтак, керуючись ст. ст. 447, 448 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), з врахуванням того, що судом першої інстанції, який розглянув справу № 607/13584/19, є Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, а також того, що державний виконавець був зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання 14 лютого 2023 року, заявник ОСОБА_1 просив: визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Тернопільського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Конопади М. І. щодо невинесення постанови про скасування заходів примусового виконання у виконавчому провадженні № 60822938 у зв`язку із відсутністю заборгованості за виконавчим листом № 607/13584/19, виданим 05 грудня 2019 року Тернопільським міськрайонним судом про «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 4 000.00 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.06.2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Постановою Тернопільського апеляційного суду № 607/13584/19 від 13.02.2020 року зменшено розмір стягнення на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 4 000 грн. щомісячно до 2 500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.06.2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття»; зобов`язати головного державного виконавця Тернопільського відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Івано-Франківськ) Конопаду М. І. винести постанову про скасування заходів примусового виконання у виконавчому провадженні № 60822938 у зв`язку із відсутністю заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній, просив суд задоволити. Пояснював, що доходів він не отримує, а сплачувати аліменти йому допомагає мама.

Головний державний виконавець Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конопада М. І. вимоги скарги заперечувала. В обґрунтування своїх заперечень пояснювала, що на час розгляду скарги у боржника ОСОБА_1 є борг по несплаті аліментів. Також в межах цього виконавчого провадження є чинними постанова про накладення штрафу і стягнення виконавчого збору, які оскаржуються в Тернопільському окружному адміністративному суді. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна знімається, коли відсутній борг за періодичними платежами, якщо є інше майно, яке забезпечить виконання рішення суду. Щодо арешту на рахунки, то державний виконавець також покликалася, що такий може бути знято за умови відсутності заборгованості у виконавчому провадженні. Інших обмежень боржника у виконавчому провадженні, окрім арешту на рахунки та майно немає. Крім того, державний виконавець пояснювала, що обмеження, які оскаржує ОСОБА_1 , є необхідні для виконання рішення суду, оскільки боржник сам пояснив, що доходу він не отримує, а тому скасування арешту на майно та рахунки унеможливить стягнення коштів на виконання аліментних зобов`язань.

Суд дослідивши обставини справи, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

06 грудня 2019 року державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Угрин З. Р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 60822938. Підставою її винесення слугував виконавчий лист Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/13584/19, виданий 05 грудня 2019 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну із дітей, починаючи з 05.06.2019 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

10 грудня 2019 року у ВП № 60822938 державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Угрин З. Р. винесено постанову про арешт майна боржника для забезпечення реального виконання рішення.

28 жовтня 2020 року державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Угрин З. Р., у зв`язку з утворенням заборгованості зі сплати аліментів в сумі 114 569 грн., що перевищує суму відповідних платежів за один рік, винесено постанову у ВП № 60822938 про накладення штрафу на ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 22 913,8 грн.

02 квітня 2021 року державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Угрин З. Р. у ВП № 60822938 винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі «Постанова про накладення штрафу», який слід сплатити в користь стягувача ОСОБА_2 в розмірі 22 913,8 грн.

16 грудня 2020 року у ВП № 60822938 державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Угрин З. Р. винесено постанову про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 у розмірі 12 956,90 грн.

03 листопада 2021 року головним державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конопадою М. І. у ВП № 60822938 винесено постанову про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 14 лютого 2023 року, виданого головним державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конопадою М. І., станом на 14 лютого 2023 року заборгованість по аліментах згідно виконавчого листа № 607/13584/19 від 05 грудня 2019 року відсутня, аліменти сплачено включно по січень 2023 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 квітня 2023 року, виданого головним державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конопадою М. І., станом на 01 квітня 2023 року заборгованість по аліментах згідно виконавчого листа № 607/13584/19 від 05 грудня 2019 року становить 15 000,00 грн.

Постанови державного виконавця про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору є предметом оскарження у справі № 500/417/23, яка розглядається Тернопільським окружним адміністративним судом.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми процесуального та матеріального права.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом № 1404-VIII, так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція).

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 1404-VIII у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то у відповідності до статті 36 Закону № 1404-VIII розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до частини першої статті 48 Закону № 1404-VIII про звернення стягнення на майно боржника, його арешті або вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (частини третя та четверта статті 56 Закону № 1404-VIII).

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (абзац перший частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII).

Крім того, частина восьма розділу VIII Інструкції визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові про накладення арешту зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

При цьому частина перша та друга статті 48 Закону № 1404-VIII чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами зазначеними у частині другій цієї статті та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Законом № 1404-VIII також визначено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника (частина восьмої статті 48).

У пункті 10 Розділу VIII Інструкції вказується також, що саме після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову.

При цьому пунктами 3, 14, 21 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Отже, зі змісту вищевказаних норм права слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону № 1404-VIII та розділу VIII Інструкції.

Аналіз вище зазначених норм дає підстави для висновку, що державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

При цьому законом забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом (абзац другий частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII).

Відтак, частиною другою статті 48 Закону № 1404-VIII встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (пункт 7.13 постанови).

03 листопад 2021 року головним державним виконавцем Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конопадою М. І. у ВП № 60822938 винесено постанову про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Відтак, приймаючи рішення про арешт коштів боржника, державний виконавець діяв у відповідності до вимог статті 48 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII).

Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (пункти 7.14, 7.15 постанови), а також підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року в справі № 756/8815/20 викладено висновки про те, що, передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

14 лютого 2023 року боржник ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського відділу ДВС у Тернопільському районі Південо-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) із заявою в якій повідомив, що станом на даний час заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 6022938 погашена повністю, що підтверджується квитанцією від 09 лютого 2023 року № 16, а відтак він просить скасувати накладені арешти на майно та кошти боржника.

Відсутність заборгованості зі сплати аліментів у заявника станом на 14 лютого 2023 року підтверджується також і розрахунком заборгованості, який складено державним виконавцем.

Водночас, таке звернення ОСОБА_1 не містить будь-якого документального підтвердження про те, що рахунок чи рахунки боржника мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, а тому посилання заявника на відсутність заборгованості зі сплати аліментів, які є періодичними платежами, не може слугувати підставою для скасування арешту коштів боржника, який накладено згідно постанови державного виконавця від 03 листопада 2021 року.

Щодо скасування арешту майна боржника, то суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином, підставою для зняття арешту з майна боржника згідно вищенаведеної норми Закону № 1404-VIII є одночасне настання двох юридичних фактів: погашення заборгованості та можливість забезпечення виконання судового рішення в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Так, станом на 14 лютого 2023 року у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі сплати аліментів на час звернення зі скаргою, однак боржником не забезпечено можливість виконання судового рішення в інший спосіб, ніж звернення стягнення на його майно. Крім того, в ході розгляду скарги державним виконавцем надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 станом на 01 квітня 2023 року з якого вбачається, що заборгованість останнього по аліментах згідно виконавчого листа № 607/13584/19 від 05 грудня 2019 року становить 15 000,00 грн.

В судовому засіданні боржник заявив, що не отримує доходів сплачувати аліменти йому допомагає мама, доказів наявності в нього щомісячного доходу, грошових коштів, достатніх для виконання рішення суду про сплату аліментів ОСОБА_1 ні державному виконавцеві, ні суду надано не було, а відтак порушень державним виконавцем вимог закону не встановлено.

Отже, виконавець за правилами статті 59 Закону № 1404-VIII позбавлена повноважень зняти арешт, накладений постановою від 10 грудня 2019 року, оскільки заявником не наведено та не доведено належними та допустимими доказами підстав для такого рішення, визначених у вичерпному переліку частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII.

Такий висновок суду відповідає позиціям Верховного Суду, які викладено у постановах від 31 січня 2018 року у справі № 336/61690/17, від 22 квітня 2021 року у справі № 742/819/20, від 28 квітня 2021 року у справі № 577/4889/19, від 26 травня 2021 року у справі № 490/6309/16-ц.

Отож, оскільки заявник сплачує періодичні платежі до повноліття дітей, не надав документального підтвердження про те, що рахунок чи рахунки боржника мають спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом, як і не повідомив про можливість забезпечення виконання судового рішення в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно (кошти) боржника, суд доходить до висновку про те, що у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конопади М. І. щодо невинесення постанови про скасування заходів примусового виконання у виконавчому провадженні № 60822938, зобов`язання вчинити дії слід відмовити у зв`язку її безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 258261, 447452 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» (з наступними змінами та доповненнями), суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Конопади Мар`яни Іванівни щодо невинесення постанови про скасування заходів примусового виконання у виконавчому провадженні № 60822938, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 10 квітня 2023 року.

Головуючий суддя Герчаківська О.Я.