Справа № 466/6817/22 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/603/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

без участі сторін,розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2022 року позовні вимоги Акцінерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ЄДРПОУ- 14360570, місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д до ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості - задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акцінерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ЄДРПОУ- 14360570, місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д станом на 11.07.2022 заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 13.08.2013 року у розмірі 33957 (тридцять три тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім) грн., 72 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 28013,90 грн. та заборгованості за простроченими відсоткам у розмірі 5943,82 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь Акцінерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ЄДРПОУ- 14360570, місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д - 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн., 00 коп. судового збору.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що позивач втратив право нараховувати відсотки та пеню за користування кредитом починаючи із 10 вересня 2021 року, а всі сплачені відповідачем після цієї дати кошти слід враховувати в погашення заборгованості за основним кредитом.

Стверджує, що в період з 10 вересня 2021 року відповідачем було сплачено 1705,5 грн. та 1500 грн, котрі було сплачено на картку відповідача 19 грудня 2022 р.

Таким чином, на думку скаржника, загальна сума сплаченого тіла кредиту становить 3205,50 грн., що не було враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення та перегляді оскаржуваного заочного рішення.

Просить заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2022 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь AT «ПриватБанк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 205,50 грн. та 5 943,82 грн. заборгованості за простроченими відсотками, що загалом становить 9 149,32 грн. та змінити в цій частині оскаржуване рішення, стягнувши з нього на користь AT «ПриватБанк» заборгованість v розмірі 24 808,40 гри., що дорівнює заборгованості за тілом кредиту

09 червня 2023 року до Львівського апеляційного суду на апеляційну скаргу ОСОБА_1 надійшов відзив від Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 15 червня 2023 року, є дата складення повного судового рішення 04 липня 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом та матеріалами справи встановлено, що, ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 13 серпня 2013 року.

Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПРИВАТБАНК", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме місячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.

В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01 березня 2019 згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі:

86,4% - для картки "Універсальна";

84,0% - для картки "Універсальна голд".

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 11 липня 2022 року має заборгованість - 33957,72 грн., з яких:

28013,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту;

0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

5943,82 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

0,00 грн. - нарахована пеня;

0,00 грн. - нараховано комісії.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з тих підстав, що позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, станом на 11.07.2022 року відповідач має заборгованість - 33957,72 грн., на момент ухвалення рішення відповідач продовжував ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашав заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та підтверджуються долученими до матеріалів справи письмовими доказами.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст. 626 та ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Ч. 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з наданим АТ КБ «ПриватБанк» розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 перед банком становить 33 957,72 з яких 28 013,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 943,82 грн.-заборгованість за простроченими відсотками.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач в односторонньому порядку порушив взяті на себе договірні зобов`язання, у встановлений договором строк не повернув кредит, в результаті цього утворилась заборгованість.

Враховуючи розмір погоджених відсотків, строк дії кредитної картки наданої позичальнику, колегія суддів вважає доведеним з сторони банку законність вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів в розмірі 33 957,72 грн.

Колегія суддів вважає, що розмір заборгованості відповідає розрахунку Банку, наведеного в позовній заяві та не спростовується наявними в матеріалах справи доказами.

В обґрунтування апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що в період з 10 вересня 2021 року ним було сплачено 1705,5 грн. та 1500 грн, котрі було сплачено на його картку 19 грудня 2022, таким чином загальна сума сплаченого тіла кредиту становить 3205,50 грн. При цьому відповідач в апеляційній скарзі не заперечує, щодо нарахованої банком заборгованості за тілом кредиту чи за простроченими відсотками.

Заперечуючи щодо такого розміру заборгованості, відповідач, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не надав суду іншого розрахунку на спростування розрахунку заборгованості, наданого АТ «ПриватБанк».

При цьому, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження погашення ним тіла кредиту, не спростував тверджень позивача про наявність у нього заборгованості по тілу кредиту саме у такому розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач втратив право нараховувати відсотки та пеню за користування кредитом починаючи із 10 вересня 2021 року, коли в односторонньому порядку в порушення умов договору прийняв рішення про зменшення кредитного ліміту, а всі сплачені відповідачем після цієї дати кошти слід враховувати в погашення заборгованості за основним кредитом, не заслуговують на увагу.

Ліміт кредитування - це межі, у яких дозволено користуватися кредитними коштами, та засіб керування певними ризиками сторін.

Встановлений кредитний ліміт не є сталою величиною та може змінюватись, як у бік збільшення, так й у бік зменшення, та не свідчить про пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредитних коштів в порядку ст. 1050 ЦК України, як помилково вважає апелянт.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 липня 2023 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.