ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/508/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №704/1038/22 Категорія: 331000000 Дьяченко Д. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіНерушак Л.В., Новіков О.М.
секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

заявник (скаржник) ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Тальнівська державна нотаріальна контора ЦМУ МЮ (м. Київ) Міністерства юстиції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 31.01.2023 (повний текст складено 06.02.2023, суддя в суді першої інстанції Дьяченко Д.О.) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тальнівська державна нотаріальна контора ЦМУ МЮ (м. Київ), про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

у листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, вказуючи, що він є рідним сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті батька відкрилась спадщина, яку заявник мав намір прийняти, для чого звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Під час перевірки нотаріусом документів виявилось, що в Державних реєстрах міститься інформація по суб`єкту ОСОБА_2 про архівну заборону/арешт №87749-247 від 15.12.1998 на невизначене майно, все нерухоме майно. З даних реєстрів стало відомо, що підставою обтяження є повідомлення б/н від 15.12.1998 Уманської групи слідчого управління УМВС України в Черкаській області. Через наявність даної заборони нотаріусом було відмовлено заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину. Заявник стверджує, що ні йому, ні його родині не було відомо про наявність такої заборони, інформації з реєстрів заборон недостатньо для ідентифікації особи, на яку накладено заборону, тому заявник вважає, що даний арешт не стосується його батька, у зв`язку з чим просить суд встановити факт, що заборона на нерухоме майно тип обтяження: заборона на нерухоме майно; реєстраційний номер обтяження: 3793357; зареєстровано:27.09.2006 14:54:15 за №3793357 реєстратором Тальнівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення б/н 15.12.1998. Уманська група слідчого управління УМВС України в Черкаській області, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, власник ОСОБА_2 , додаткові деталі: архівна заборона/арешт №87749-247 від 15.12.1988; заявник Тальнівська державна нотаріальна контора - не відноситься до особи та майна померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 і він не являється суб`єктом даної заборони.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 31.01.2023 заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення з посиланням на те, що суду не надано достатніх доказів того, що заборона на відчуження майна, встановлена на ім`я ОСОБА_2 , не відноситься до особи та майна померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, заявник подав 07.03.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на постановлення рішення з порушенням вимог норм матеріального і процесуального права, неналежну оцінку наявну у матеріалах справи доказам, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його заяву про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вважає передчасним висновок суду, що відсутність у матеріалах справи постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва на спадщину), свідчить про те, що заявнику не було відмовлено у прийнятті спадщини.

Вказує, що державним нотаріусом про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину було повідомлено в усному порядку і письмових документів йому видано не було. І лише після ухвалення оскаржуваного рішення заінтересованою особою йому було надано лист від 18.02.2023, яким підтверджено наявність зведеної спадкової справи після смерті батька та те, що заявник є єдиним спадкоємцем свого батька. Також у листі вказано на неможливість ідентифікувати особу, на майно якої накладено арешт, оскільки в записі про обтяження відсутні дата народження та РНОКПП. Крім того, підтверджено, що видача свідоцтва про право на спадщину наразі неможлива.

Вважає помилковим висновок суду про відсутність достатніх доказів, що заборона на відчуження майна на ім`я ОСОБА_2 не відноситься до особи та майна його батька, оскільки спростовується: листом №27/Ч-12аз від 08.09.2022 Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУЕП в Черкаській області, що ОСОБА_3 на території області до кримінальної відповідальності не притягувався, засудженим не значиться; відповіддю Тальнівського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про відсутність зареєстрованих відкритих виконавчих проваджень відносно ОСОБА_2 , як виключення наявності підстав для накладення заборони на його майно в межах будь-яких виконавчих проваджень.

Зазначає, що вимога, з якою він звернувся до суду може бути розглянута в порядку окремого провадження, оскільки спрямована на встановлення відповідного факту, що має для нього юридичне значення, тому не погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині.

Заявник наголошує на відсутності спору стосовно спадкового майна, він є єдиним спадкоємцем за законом свого батька, а видача свідоцтва на спадщину за законом не можлива виключно через наявність запису на ім`я сторонньої особи ОСОБА_2 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо накладення заборони на нерухоме майно. А відповіді Черкаського обласного Державного нотаріального архіву та заінтересованої особи щодо відсутності документу на підставі якого накладалася відповідна заборона/арешт свідчать про те, що всі можливості документальної ідентифікації суб`єкта заборони на невизначене майно якого накладений арешт вичерпані.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У даній справі предметом судового розгляду були вимоги, заявлені в порядку окремого провадження, про встановлення факту, що має юридичне значення з метою зняття арешту з майна та отримання заявником свідоцтва про право на спадщину.

Так згідно положень ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пункт 5 частини 2 цієї статті передбачає, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_2 , який згідно з свідоцтвом про смерть помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлена заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 3793357; підстава обтяження: повідомлення б/н від 15.12.1998 Уманської групи слідчого управління УМВС України в Черкаській області.

Згідно з повідомленням Черкаського обласного Державного нотаріального архіву від 03.01.2023 документи Тальнівської державної нотаріальної контори передані до їх фонду включно по 1992 рік, документи з 1993 року знаходяться у фондоутворювача.

Згідно з повідомленням Тальнівської державної нотаріальної контори від 27.01.2023 про те, чи стосується заборона/арешт від 15.12.1998 ОСОБА_2 нотаріальна контора повідомляє, що документи, на підставі яких накладено заборону, в нотаріальній конторі не збереглися.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 вказано, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Таким чином, юридичний факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 , не може бути встановлений у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право з органом, що наклав вказаний арешт, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження, а саме позову про захист заявником, як спадкоємцем, своїх прав шляхом скасування вищевказаного арешту, через який він не має змоги зареєструвати належним чином право власності на отримане ним у спадок майно.

Указане, в силу вимог ч.6 ст.294 ЦПК України, є процесуальною перешкодою для розгляду по суті заяви в цій справі в порядку окремого провадження, отже її слід залишити без розгляду, скасувавши відповідне рішення суду.

При цьому відсутні процесуальні підстави для розгляду заяви у справі в порядку окремого провадження по суті, про що просить скаржник у справі. Відтак доводи апеляційної скарги апеляційним судом не приймаються до уваги.

Скаржнику слід врахувати, що звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту в інтересах померлої особи (стосовно відсутності обтяжень її майна) ним порушуються приписи ч.4 ст.25 ЦК України про те, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, адже таке звернення фактично спрямоване на захист прав померлого, а не особи, що звертається до суду, що правовим нормами не передбачено.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 31.01.2023 у даній справі слід скасувати у зв`язку з порушенням норм процесуального права - ч. 6 ст. 294 ЦПК України, та прийняти постанову про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду, роз`яснивши їй право на звернення до суду з відповідним позовом в загальному порядку. Відтак, апеляційна скарга, подана у справі, підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 31.01.2023 у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тальнівська державна нотаріальна контора ЦМУ МЮ (м. Київ), про встановлення факту, що має юридичне значення скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, подану у даній справі, залишити без розгляду.

Роз`яснити зацікавленим особам їх право на звернення до суду з позовом в загальному порядку.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством .

Повну постанову складено 12.04. 2023.

Суддя-доповідач

Судді