У Х В А Л А

про відмову в задоволенні клопотання про закриття провадження у справі

04.07.2023 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючої, судді Ференц О.І.,

за участі секретаря судового засідання - Пеленської Х.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Городок за участю представника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ в натурі об`єкта незавершеного будівництва та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Городоцького районного суду Львівської області перебуває вищевказана цивільна справа.

Ухвалою судді від 27.03.2023 відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

30.05.2023 представник відповідача подав суду письмове клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю предмета спору, мотивуючи таке тим, що між сторонами не існує спору щодо поділу в натурі обєкта незавершеного будівництва та встановлення порядку користування земельною ділянкою. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області сторони визнано забудовниками незавершеного будівництва (житлового будинку) в АДРЕСА_1 , а також визнано за ними право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0.1377 га для обслуговування згаданого житлового будинку. Відповідач ОСОБА_4 визнає право позивачки на поділ об`єкта незавершеного будівництва, проте неодноразово наголошував позивачці, що всі спірні питання щодо спільного нажитого майна можна вирішити добровільно, шляхом взаємних уступок, без звернення до суду у спосіб, який буде найбільш прийнятним для сторін. Проте, на прохання відповідача вирішувати всі питання щодо спільного майна подружжя в позасудовому порядку позивачка та її представник не реагують, із письмовою пропозицією про досудове врегулювання спору не зверталися, що підтверджується відсутністю поштового відправлення вказаних документів на адресу відповідача. Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Оскільки відповідач визнає право позивача на реальний розподіл обєкта незавершеного будівництва та бажає мирно врегулювати дане питання із можливістю вибору варіанту поділу, який буде найбільш відповідати інтересам сторін без судового врегулювання даного питання та із найменшими фінансовими затратами для сторін, вважають, що зазначений позивачкою спосіб поділу не може вважатися єдиним способом захисту позивачем своїх прав.

Представник позивача в судовому засіданні категорично заперечує проти задоволення клопотання, оскільки 08.03.2023 в інтересах позивачки ним скеровувалася пропозиція відповідачу щодо добровільного поділу об`єкта незавершеного будівництва, що не заперечується самим відповідачем у відзиві на позов, між тим відповідач сам відмовився від такого. В продовження вказує, що бажання мирно врегулювати спір не позбавляє відповідача права зробити це і під час судового розгляду справи, однак такої пропозиції від нього не надходило. Відтак підстав для закриття провадження у справі на даному етапі немає.

Суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника відповідача з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Між тим у пред`явленому в суд позові представник позивача вказує на те, що через відсутність реального виділу часток в обєкті спільної часткової власності сторін позивачка позбавлена можливості реалізовувати свої права власника. Суд не погоджується з думкою представника відповідача, що рішенням Городоцького районного суду Львівської області, яким сторін визнано забудовниками об`єкта незавершеного будівництва, спір вичерпано, оскільки зі змісту позову вбачається, що йдеться про порядок користування таким майном. Право співвласника на виділ частки із обєкта спільної часткової власності є абсолютним і не може бути обмеженим іншими співвласниками такого обєкта, тим більше не залежить від їх волі.

Відповідно до п.6 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обовязковий досудовий порядок урегулювання спору.

Конституційний суд України у своєму рішенні № 15-рп/2002 зазначив, що можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору. Обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов`язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Таким чином можливість позасудового врегулювання спору між сторонами не виключає можливості позивачки обрати найбільш прийнятний для неї спосіб захисту своїх невизнаних прав, в тому числі шляхом предявлення позову до відповідача, відсутність досудового врегулювання спору між сторонами не свідчить про відсутність предмета спору як на це вказує представник відповідача.

Згідно ч.7 ст.49 ЦПК України сторони можуть примиритися, в тому числі шляхом медіації, на будь якій стадії судового процесу, однак таке примирення є актом обоюдним, тобто залежить від волевиявлення обох сторін і бажання відповідача мирно врегулювати спір не свідчить про відсутність такого спору між сторонами.

Таким чином, заява представника відповідача адвоката Гриневича М.М. про закриття провадження у даній цивільній справі задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 255, 260 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ в натурі об`єкта незавершеного будівництва та встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.І. Ференц