Справа № 482/58/22
Номер провадження 2/482/189/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

29 червня 2023 року місто Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді Баранкевич В.О., секретар судового засідання Єфімова О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

встановив:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Дмитренка І.М., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , яка є дружиною позивача та матір`ю відповідачки. Спадкове майно, після смерті ОСОБА_3 , у вигляді земельної ділянки сторони розділили по частки кожному, а житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , успадкувала ОСОБА_2 , оскільки від своєї частини вказаного будинку позивач відмовився на користь відповідачки.

Зазначає, що з 20.08.1994 року позивач є власником трактора Т-74, який він разом із запчастинами до нього зберігав на території домоволодіння в АДРЕСА_1 . Після смерті дружини позивач знявся з реєстрації за вказаною адресою та переїхав з цього будинку, але запчастини до трактора а саме: рама трактора Е-74 з мостом та опорними колесами (каретками), рама сівалки СЗС-2.1 з бункером, механізм тросової лопати ТЛ-3 та паливний насос 2НД-300 залишилися там. На даний час вказаними запчастинами заволоділа ОСОБА_2 , яка не повертає вказане майно та не визнає право власності на запчастини за позивачем, а тому ОСОБА_1 просив про визнання за ним права власності на вказане майно, а також про витребування його із з незаконного володіння ОСОБА_2 .

В свою чергу від представника відповідачки адвоката Павловського І.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки останнім не доведено належність майна саме йому.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, але від його представника адвоката Дмитренка І.М., найшла заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі та про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, але від її представника адвоката Павловського І.І. надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідачки та її представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позову, відзиву на позовну заяву і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2011 року (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 ).

Відповідно до договору поділу земельної ділянки, що є спільною частковою власністю, посвідченого 04.08.2020 року приватним нотаріусом Новоодеського районного нотаріального округу Філіпенком Д.В., ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовились про поділ земельної ділянки, відповідно до часток у праві спільної часткової власності (по у кожного) загальною площею 22,46 га, яка розташована на території Новопетрівської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області та належить їм на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом.

Відповідно до технічного паспорту трактора самохідної машини рег. № 4, ОСОБА_1 являється власником трактора Т-74, номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦУ України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частина 1, 2 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

У пункті 23 Постанови роз`яснено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК (кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом) особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Пунктом 26 Постанови роз`яснено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 80 ЦПК України, встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи з викладеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодного доказу належності йому майна, яке він просить витребувати з чужого незаконного володіння, а також існування такого майна взагалі. Наявність у власності позивача трактора не являється доказом перебування у його власності будь-яких запчастин до нього чи іншого майна.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 141, 142, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Головуючий В.О. Баранкевич