Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м.Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в складі головуючого суддi Бучко Т.М.

секретар судового засідання Дем`янчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 24993,43 грн та витрати у зв`язку зі сплатою судового збору в сумі 2481 грн.

В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 . Згідно витягу з оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що зареєстрований на відповідача, станом на липень 2022 року за період з березня 2017 року по червень 2022 року виникла заборгованість за надані ТОВ "Рівнетеплоенерго" послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 46356,58 грн. Відповідач є споживачем послуг, отримує квитанції на оплату та користується послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а тому зобов`язаний сплатити заборгованість. Від добровільного погашення заборгованості відповідач ухиляється.

Ухвалою від 17 серпня 2022 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить застосувати до позовної вимоги в частині стягнення заборгованості за теплопостачання за період до 28 липня 2019 року строк позовної давності, закрити провадження у справі за відсутністю предмета спору. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що позов визнає частково в розмірі, визначеному за останні три роки, тобто за період з 28 липня 2019 року до дня подання позову, оскільки предмет спору - заборгованість за теплопостачання за період з 28 липня 2019 року - відсутній в зв`язку зі сплатою ним заборгованості. У відзиві, поданому представником відповідача адвокатом Твердим М.К., зазначено, що відповідач добровільно сплатив лише борг, визначений позивачем у розрахунку заборгованості за останні три роки, зважаючи на опалювальний сезон та на потребу позивача в обігових коштах. Така оплата є авансовою. Нараховану позивачем заборгованість не визнає, оскільки вона роками нараховувалася позивачем неправильно, тобто зайво. Рішенням суду у справі № 569/10951/21, яке набрало законної сили 3 листопада 2022 року, позивача зобов`язано перерахувати заборгованість за теплопостачання всіх споживачів, які проживають у будинку по АДРЕСА_2 , тобто і ОСОБА_1 . Документом, що свідчить про визнання боргу та про призупинення строку позовної давності є акти звірки заборгованості. Всі здійснені ОСОБА_1 платежі є авансовими, підлягають перерахунку, не свідчать про визнання розрахованого позивачем боргу, а тому не можуть слугувати підставою для призупинення позовної давності, строк якої у будь-якому випадку сплив.

В письмових поясненнях від 19 січня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 вказала, що в липні 2021 року відповідачем сплачено 1100 грн, при цьому нарахувань ні за поточний, ні за попередній місяць не було. Відповідно, сплачена сума була застосована на погашення попереднього боргу. Такі дії відповідача свідчать про визнання ним свого боргу шляхом його часткової спати, а тому з цього моменту строки позовної давності перериваються та обчислюються вже не з липня 2019 року. Представник відповідача посилається на постанову Рівненського апеляційного суду від 3 листопада 2022 року, якою зобов`язано ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснити перерахунок вартості наданих послуг з централізованого опалення в квартирі АДРЕСА_3 . Однак, заборгованість за централізоване опалення та теплопостачання виникла за адресою АДРЕСА_1 . Тому постанова, на яку посилається представник відповідача, не поширюється на відповідача.

Представник відповідача в додатковому ідзиві на позовну заяву, який суд роцінює як письмові пояснення, зазначив, що 23 грудня 2022 року позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, визначивши розмір заборгованості ОСОБА_1 за послуги теплопостачання в сумі 24993,43 грн, надавши уточнену оборотну відомсть, яка враховує заборгованість за період з березня 2017 року по грудень 2022 року та факт сплати відповідачем 20160,73 грн станом на 1 грудня 2022 року. ОСОБА_1 добровільно сплатив борг в сумі 20160,73 грн за послуги теплопостачання після 28 липня 2022 року, тобто за послуги, надані позивачем з 1 серпня 2022 року. Спір щодо заборгованості за послуги теплопостачання та ГРВ існує між ТОВ "Рівнетеплоенерго" та власниками квартир і нежитлових приміщень протягом 2017-2023 років і не є вирішеним донині через небажання ТОВ узгоджувати з ОСББ "Соборна-15" розмір опалювальної площі, що підлягає оплаті кожним із власників квартир та нежитлових приміщень, наслідком чого є збільшення вартості послуг опалення для одних споживачів за рахунок інших на підставі лише бажання позивача. Оборотна відомість є документом синтетичного бухгалтерського обліку, дані якого мають обов`язково підтверджуватися документами первинного бухгалтерського обліку, а тому є недопустимим доказом і не підтверджує визнання боргу відповідачем.

У поданій до суду заяві від 22 березня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 просить розгляд справи проводити без її участі на підставі поданих письмових доказів, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_3 у заяві від 22 березня 2023 року просить завершити розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ), власником якого є відповідач ОСОБА_1 .

Згідно з оборотною відомістю за період з березня 2017 року по липень 2022 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 заборгованість відповідача з оплати послуг централізованого опалення становить 46356,58 грн.

Відповідно до ст.319, 322 Цивільного кодексу України власність зобов`язує; власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За нормами ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Аналогічні положення містить і ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час розгляду справи.

До житлово-комунальних послуг належить, серед іншого, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

Обов`язок відповідача як споживача житлово-комунальних послуг закріплений також у ст.67, 68, 162 Житлового кодексу України.

Розрахунок вартості наданих ТОВ «Рівнетеплоенерго» послуг з теплопостачання позивач здійснює за тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Рівненської міської ради № 137 від 9 жовтня 2008 року, № 6 від 04 січня 2011 року та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб населення Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго".

Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу послуги з централізованого опалення. Доказів на спростування зазначеної обставини суду не надано.

Отже, відповідач, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання належної якості, зобов`язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі чинних тарифів.

Однак, відповідач, користуючись послугами з теплопостачання ТОВ "Рівнетеплоенерго", здійснював їх оплату лише частково, внаслідок чого за ним станом на липень 2022 року утворилася заборгованість в розмірі 46356,58 грн за період з березня 2017 року по червень 2022 року, що підтверджується оборотною відомістю за особовим рахунком № НОМЕР_1 .

Доводи представника відповідач на неправильне визначення позивачем розміру опалювальної площі, що підлягає оплаті власниками квартир та нежитлових приміщень в будинку АДРЕСА_2 , належними та допустимими доказами не підтверджено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 3 листопада 2022 року у справі № 569/10951/21 зобов`язано ТОВ "Рівнетеплоенерго" здійснити перерахунок вартості наданих ОСОБА_4 послуг з централізованого опалення в кв. АДРЕСА_3 .

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про тотожність спору у цій справі зі спором у справі № 569/10951/21, оскільки позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обгрунтовують звернення до суду. У справі, яку розглядає суд, ТОВ "Рівнетеплоенерго" звернулося з позовом про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості за послуги з централізованого опалення, які надаються у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 . У справі № 569/10951/21 ОСОБА_4 звернулася з позовом до ТОВ "Рівнетеплоенерго" про захист прав споживачів шляхом зобов`язання здійснити перерахунок опалювальної площі будинку АДРЕСА_4 . Отже, ні сторони, ні предмет та підстави позовів не є тотожними, а тому висновки Рівненського апеляційного суду не можуть бути враховані судом у цій справі.

Зустрічних позовних вимог до позивача щодо здійснення перерахунку опалювальної площі ОСОБА_1 у цій справі не заявляв. Більше того, у заяві-відзиві від 16 листопада 2022 року відповідач позов визнав частково за період з 28 липня 2019 року в межах строку позовної давності. Заперечень щодо правильності здійсненого позивачем розрахунку заборгованості не зазаначав.

Відтак, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з централізованого опалення.

Разом з тим, відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За положеннями ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Частиною п`ятою статті 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на вказані норми закону позовна давність спливла до позовних вимог про стягнення боргу щодо тих щомісячних платежів, від моменту прострочення яких до дня звернення до суду з позовом минуло три роки. Позивач звернувся до суду з позовом 28 липня 2022 року. Послуги, надані в червні 2017 року, відповідач мав оплатити до 20 липня 2017 року включно, тому позовна давність повинна обчислюватися з липня 2017 року.

За таких обставин з відповідача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з централізованого опалення з липня 2019 року по липень 2022 року. Заборгованість за вказаний період з урахуванням оплати споживачем послуг в сумі 4233 грн становить 22160,73 грн.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з березня 2017 року по липень 2019 року задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Представник позивача покликається на те, що сплата відповідачем в липні 2021 року 1100 грн свідчить про визнання ним боргу за період з березня 2017 року до липня 2019 року, оскільки нарахувань ні за поточний, ні за попередній місяць не було.

Однак, з оборотної відомості вбачається, що за період з жовтня 2020 року до квітня 2021 року відповідачу нараховано до сплати за послуги по опаленню 8752,77 грн. Сплачено відповідачем за вказаний період 3101 грн. Отже, за період з жовтня 2020 року по квітень 2021 року у відповідача була наявна заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 5651,77 грн.

За таких обставин сплата відповідачем в липні 2021 року 1100 грн не є беззаперечним доказом визнання ним боргу саме за період з березня 2017 року по липень 2019 року, а не за період з жовтня 2020 року до квітня 2021 року.

25 липня 2022 року та 16 листопада 2022 року відповідач сплатив 2000 грн та 20160,73 грн відповідно, що підтверджується квитанцією № 0.0..3 та квитанцією № 0.0..1.

Оскільки заборгованість відповідача з оплати за надані послуги з централізованого опалення за період з липня 2019 року до липня 2022 року в сумі 22160,73 грн відсутня, а позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення за період з березня 2017 року по липень 2019 року задоволенню не підлягають в зв`язку зі спливом позовної давності, в позові належить відмовити.

За правилами ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.10, 12, 89, 258, 264, 265, 273, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: 33027, м.Рівне, вул.Д.Галицького,27; ;

відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 28 березня 2023 року.

Суддя