Провадження № 22-ц/824/2535/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Ковтун М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із земельної ділянки та припинення права спільної часткової власності на цей об`єкт нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що він є власником 1/2 частки в земельній ділянці площею 0,06 га з кадастровим номером 3220882 600:04:006:1428 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованій на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.

Право власності на іншу 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна належить ОСОБА_2 .

У зв`язку з тим, що на спірній земельній ділянці був зведений жилий будинок, сторони не можуть самостійно дійти згоди щодо поділу земельної ділянки.

На підставі викладеного, просив суд припинити справо спільної сумісної власності та виділити у натурі його та ОСОБА_2 по 1/2 частці із земельної ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером :04:006:1428 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованої на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району за варіантом №4 висновку експерта №11/21 від 8 вересня 2021 року.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2022 року позов задоволено частково та виділено у натурі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частку із земельної ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером :04:006:1428 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованої на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, за варіантом №2 висновку експерта №11/21 від 8 вересня 2021 року.

У задоволенні позовної вимоги про виділ у натурі частки із земельної ділянки за варіантом №4 висновку експерта №11/21 від 8 вересня 2021 року відмовлено.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером :04:006:1428 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташовану на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 454,50 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 5000 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмовлених вимог та розподілу судових витрат, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в цій частині та ухвалити нове судове рішення, яким виділити йому у натурі 1/2 частку із земельної ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером :04:006:1428 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованої на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району, за варіантом №4 висновку експерта №11/21 від 8 вересня 2021 року та покласти судові витрати на відповідача.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що місцевий суд не врахував, що обраний судом варіант поділу земельної ділянки в подальшому може спричинити неможливість або додаткові ускладнення щодо поділу розташованому на ній будинку в натурі та встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що місцевий суд не врахував, що не підлягає поділу земельна ділянка, до складу якої входить самочинно збудований об`єкт нерухомого майна. Вказує на недопустимість та неналежність висновку експерта №11/21 від 08.09.2021 року як доказу по справі.

Від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вказує, що запропонований позивачем варіант поділу №4 земельної ділянки порушує її право на введення будинку в експлуатацію, принцип юридичної єдності земельної ділянки та нерухомого майна, розташованого на ній.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційні скарги задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що жилий будинок, розташований на спірній земельній ділянці, залишається об`єктом незавершеного будівництва, його місце розташування не може враховуватись при поділі спірної земельної ділянки, а тому суд не застосовує варіанти №3 та №4 висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи №11/21 від 8 вересня 2021 року, натомість варіант поділу №2 вказаного висновку експерта кореспондується з варіантом №4, який обрав ОСОБА_1 , тому земельна ділянка підлягає поділу згідно варіанту №2 висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи №11/21 від 8 вересня 2021 року.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2020 року (а.с.7-10) за ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,06 га з кадастровим номером :04:006:1428 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованій на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. Право власності на іншу 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна було визнано за ОСОБА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року (а.с.11-13) рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 листопада 2020 року було залишено без змін.

На підставі рішення суду, що набрало законної сили, за кожною зі сторін було зареєстровано право власності на 1/2 частку в земельній ділянці площею 0,06 га з кадастровим номером :04:006:1428 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованій на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району. Ця обставина підтверджується копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №279764244 від 18 жовтня 2021 року (а.с.39) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №260180872 від 7 червня 2021 року (а.с.40).

Зі змісту висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи №11/21 від 08 вересня 2021 року (а.с.14-36) вбачається, що експертом запропоновано чотири варіанти поділу спірної земельної ділянки: варіанти №1 та №2 - без врахування місця розташування жилого будинку, варіанти №3 та №4 - з урахуванням місця розташування жилого будинку.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року у справі №359/5686/16-ц (а.с.146-153) встановлено і сторонами не заперечується, що на земельній ділянці з кадастровим номером :04:006:1428, площею 0,0600 га з цільовим призначенням для індивідуального садівництва за адресою: АДРЕСА_2 , яка є спільним майном сторін, побудований будинок, який придатний для проживання, проте не зареєстрований у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності - це право особи на майно, яке він здійснює відповідно до закону, по своїй волі і незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності складаються із володіння, користування і розпорядження. Володіння майном - має на увазі юридично закріплену можливість фактично володіти майном, впливати на нього у будь-який момент, здійснювати відносно такого майна свою волю. Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, отримувати з цього користь, вигоду. Розпорядження майном - це можливість власника встановлювати, змінювати, припиняти юридичне існування майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно з ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно з ч. 1, 3, 4 ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував, що за варіантом №4 висновку експерта №11/21 від 08 вересня 2021 року можливо поділити земельну ділянку з урахуванням ідеальних часток співвласників, фактичної схеми забудови земельної ділянки та наявних об`єктів нерухомого майна, конфігурації земельної ділянки та фактичного землекористування, а тому дійшов необґрунтованого та помилкового висновку щодо неможливості застосування варіанту №4 висновку експерта №11/21 від 08 вересня 2021 року для поділу спірної земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, розташований на спірній земельній ділянці є об`єктом незавершеного будівництва, що встановлено рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 жовтня 2017 року, однак, із варіанту №4 висновку експерта №11/21 від 08 вересня 2021 року щодо поділу земельної ділянки, вбачається можливим фактичне, окреме використання кожним співвласником своєї частини спірної земельної ділянки за цільовим призначенням та дає їм можливість для спільного використання розташованого на ній об`єкту незавершеного будівництва без втрати її цільового призначення або його поділу після прийняття будинку в експлуатацію відповідно до вимог закону.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що земельна ділянка, до складу якої входить самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, не підлягає поділу, оцінюються колегією суддів критично, оскільки аналізуючи зміст ст. 364 ЦК України можна зробити висновок, про те що законом передбачено тільки два випадки коли виділ в натурі частки із спільного майна є неможливим: - згідно із законом або у зв`язку з тим, що річ є неподільною і її не можливо поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з висновку експерта №11/21 від 08 вересня 2021 року, земельна ділянка є подільною, поділ є можливим з технічної точки зору без втрати цільового призначення та навіть і з урахуванням місця розташування жилого будинку.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та співпадають з доводами відповідача в суді першої інстанції, належна оцінка яким надано судом першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг частково заслуговують на увагу, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, відповідно до ст. 376 ЦПК України, як таке, що ухвалене з неповним з`ясуванням усіх обставин справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, та вважає, що земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером :04:006:1428 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованої на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району найбільш доцільно поділити в натурі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 згідно варіанту №4 висновку експерта №11/21 від 08 вересня 2021 року, а в задоволенні інших позовних вимог,- відмовити.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2022 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ у натурі частки із земельної ділянки та припинення права спільної часткової власності на цей об`єкт нерухомого майна - задовольнити частково.

Земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером :04:006:1428 з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, розташованої на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району поділити в натурі у відповідності до варіанту №4 висновку експерта №11/21 від 08 вересня 2021 року та виділити:

- ОСОБА_1 - частину земельної ділянки площею 0,03 га, що на схемі позначена червоним кольором, яка проходить по точкам: 2-5-6-7-8-9-2 із сторонами: 18,82м-8,07м-0,67м-10,25м-12,38м-21,08м.

- ОСОБА_2 - частину земельної ділянки площею 0,03 га, що на схемі позначена зеленим кольором, яка проходить по точкам: 1-4-3-5-6-7-8-9-1 із сторонами: 24,09м-19,17м-12,39м-8,07м-0,67м-10,25м-12,38м-4,35м.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: