Київський районний суд м. Полтави
Справа № 2-1610/11
Провадження № 4-с/552/19/23
У Х В А Л А

іменем України

03.07.2023 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

секретаря судового засідання Кондра Ю.Ю.,

за участю

заявника ОСОБА_1 ,

державного виконавця Олійниченко М.Ю.,

представника стягувача Салашного М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олійниченко Максима Юрійовича про встановлення тимчасових обмежень та накладення арешту, стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 12.05.2023 звернувся до Київського районного суду м. Полтави зі скаргою на рішення головного державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олійниченко Максима Юрійовича про встановлення тимчасових обмежень та накладення арешту.

Скарга обґрунтована тим, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30.06.2011 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку.

Вказував, що на виконання судового рішення було видано виконавчий лист, який пред`явлено на примусове виконання до Полтавського ВДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Заявник зазначав, що з відкриття виконавчого провадження і до 21.01.2022 регулярно сплачував аліменти. Так як з 21.01.2022 син ОСОБА_3 проживав з заявником, з цього часу припинив виплату аліментів, про що повідомив державного виконавця.

Вказував, що 05.01.2023 державним виконавцем були прийняті рішення про встановлення тимчасового обмеження щодо нього, як боржника, у праві виїзду за межі України, у праві керування транспортними засобами, у праві користування зброєю, а також накладено арешти на майно, в тому числі грошові кошти на рахунку. Вважає, що заборгованість зі сплати аліментів нарахована за період, коли син ОСОБА_3 , 2010 року народження, проживав з ним та знаходився на його утриманні.

В своїй скарзі просив скасувати постанови державного виконавця Олійниченко М.Ю. від 05.01.2023 у виконавчому провадженні № 45281123, а саме, про встановлення про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; про арешт коштів та про арешт майна. Просив також вирішити питання про відшкодування понесених судових витрат на правову допомогу.

В судовому засіданні з розгляду скарги по суті заявник ОСОБА_1 повністю підтримав вимоги скарги та просив її задовольнити.

Державний виконавець в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги та пояснив, що при прийнятті відповідних рішень, які є предметом оскарження, державний виконавець діяв на підставі та в межах повноважень, наданих йому Законом України «Про виконавче провадження».

Представник стягувача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги.

Суд, заслухавши заявника, державного виконавця та представника стягувача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків.

Встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30.06.2011 в справі № 2-1610/11 стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання сина, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України та ст.ст. 2,18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".

Також встановлено, що судове рішення пред`явлено на примусове виконання, в провадженні головного державного виконавця Полтавського відділу ДВС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління юстиції Олійниченко М.Ю. знаходиться виконавче провадження № 45281123 з примусового виконання зазначеного судового рішення.

Також судом встановлено, що за розрахунком державного виконавця в рамках виконавчого провадження № 45281123 станом на 01.01.2023 заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 згідно судового рішення за період з 01.01.2020 складала 41308,34 грн.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Закон України «Про виконавче провадження» встановлює обов`язок державного виконавця, відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, вживати заходів щодо примусового виконання.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови:

1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як встановлено судом, 05.01.2023 державним виконавцем в порядку та на умовах, що передбачені ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявної заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за чотири місяці, винесено відповідні вмотивовані постанови, якими було встановлені відповідні тимчасові обмеження щодо боржника виконавчого провадження ОСОБА_1 .

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Як встановлено судом, державним виконавцем Олійниченко М.Ю. 05.01.2023 в рамках виконавчого провадження № 45281123 винесено постанови, якими накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих банківських рахунках ОСОБА_1 , а також на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Встановивши дані обставини, враховуючи, що станом на 05.01.2023 судове рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 підлягало примусовому виконанню, боржник виконавчого провадження ОСОБА_1 мав відповідну заборгованість зі сплати аліментів в сумі 41308,34 грн, суд приходить до висновку, що рішення державного виконавця про арешт майна боржника та про встановлення відповідних обмежень щодо боржника ОСОБА_1 прийняті на підставі Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень державного виконавця, є повністю правомірними.

Твердження заявника ОСОБА_1 про те, що в період з 21.01.2022 син проживає з ним та знаходиться на його повному утриманні, жодним чином не спростовує обґрунтованість рішень державного виконавця.

Як встановлено судом, стягувач виконавчого провадження ОСОБА_2 до державного виконавця з заявами про повернення виконавчого документа без виконання в період з 21.01.2022 не зверталася.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Станом на 05.01.2023 судове рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було чинним та підлягало примусовому виконанню.

Також судом встановлено та не заперечується заявником, що аліменти на виконання судового рішення ОСОБА_1 в зазначений період не сплачувалися.

Розрахунок заборгованості державного виконавця зі сплати аліментів станом на 05.1.2023 на суму 41308,34 грн у встановленому законом порядку боржником оскаржено не було.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09.08.2022, яке вступило в законну силу 18.04.2023, визначено місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 30.06.2011 в справі № 2-1610/11.

Починаючи з 18.04.2023 державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 45281123 у зв`язку з наявністю відповідного судового рішення в справі № 552/1858/22 припинено нарахування заборгованості по аліментах з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Також станом на час вирішення даної справи судом, відсутнє судове рішення, яким би було звільнено заявника ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 , яка нарахована за період до 18.04.2023.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги в тому числі і на бездіяльність приватного виконавця суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, враховуючи, що при прийнятті оскаржуваних рішень від 05.01.2023 про встановлення щодо боржника ОСОБА_1 відповідних обмежень на накладення арешту на належне йому майно державний виконавець діяв в межах наданих йому повноважень, правомірно, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 є повністю безпідставною та не підлягає задоволенню.

Накладення арешту на кошти боржника, на його майно, а також встановлення відповідних тимчасових обмежень, є тим обмеженнями, які накладені на виконання норм Закону України «Про виконавче провадження», підставою для їх застосування до заявника є невиконання ним судового рішення.

Такі обмеження є необхідними з метою забезпечення прав стягувача у виконавчому провадженні, права на доступ до судового захисту.

При вирішенні скарги суд виходить з того, що лише за наявності судового рішення про звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах, державним виконавцем за наявності відповідних правових підстав може бути прийняте відповідне рішення про скасування встановлених щодо заявника обмежень.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Олійниченко Максима Юрійовича про встановлення тимчасових обмежень та накладення арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Повний текст ухвали складено 03.07.2023.

Головуючий суддя Н.Л.Яковенко