Справа № 132/1313/20
Провадження № 2/132/22/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"03" квітня 2023 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

при секретарі Безулій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, інтереси якої представляє Адвокатське об`єднання «Автопоміч», звернулася до суд із позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування пов`язане з заподіяною моральною шкодою в розмірі 19200,00 грн. та страхове відшкодування пов`язане з понесеними витратами на спорудження нагробного пам`ятника в розмірі 30000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16 серпня 2017 року, близько 12 год. 45 хв. на 463 км автодороги «Київ-Одеса» в Біляївському районі Одеської області, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW-325», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці події.

Постановою про закриття кримінального провадження від 25.04.2018 року, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000734 від 16.08.2017 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Внаслідок загибелі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , яка є матір`ю загиблого, завдано моральну шкоду та остання понесла витрати на спорудження нагробного пам`ятника.

У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «BMW-325», д.н.з. НОМЕР_1 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» згідно полісу № АК/2609407, то ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес», як страховик, є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку.

Позивач ОСОБА_1 (мати загиблого ОСОБА_3 ) звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування.

Запитом від 05.06.2019 р. ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» просила надати оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_3 .

У Відповідь на даний запит ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» було надано для огляду та зняття копії оригінал свідоцтва серія НОМЕР_2 про смерть ОСОБА_3 та свідоцтва про народження ОСОБА_3 серія НОМЕР_3 . Вказані свідоцтва були отримані відповідачем 14.08.2019 р., однак виплата відшкодування здійснена не була.

Так, дорожньо-транспортна пригода трапилась 16.08.2017 р., розмір мінімальної заробітної плати на цей момент становив 3200,00 грн. Таким чином, загальний розмір відшкодування моральної шкоди становить 38400,00 грн. (3200,00 х 12 = 38400,00 грн.). Оскільки у загиблого ОСОБА_3 , крім матері ОСОБА_1 , є дружина ОСОБА_4 то ОСОБА_1 , як матері загиблого, належить 1/2 з загального розміру страхового відшкодування (38400,00 грн.), а саме 19200,00 грн. Отже, відповідач у відповідності до ст. 27 ЗУ " Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зобов`язаний відшкодувати позивачу моральну шкоду в розмірі 19200,00 грн. та 30000,00 грн. страхового відшкодування, пов`язаного із витратами на спорудження надгробного пам`ятника.

Крім того, у поданій заяві представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу. Мотивуючи тим, що позивач не є фахівцем в галузі права, а справа має важливе значення для позивача, оскільки внаслідок ДТП вона втратила сина. Загибель сина є непоправною втратою. Позивачу завдано моральної шкоди, тому для захисту своїх прав вона звернувся до Адвокатського об`єднання «Автопоміч» за наданням правничої (правової) допомоги щодо відшкодування шкоди. До матеріалів справи приєднано копії договору про надання правової допомоги №0176-ц, укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Автопоміч» 24.04.2020 та детальний опис робіт виконаних для надання правничої допомоги на виконання договору про надання правової допомоги. Загальна кількість витраченого часу на надання правової допомоги замовнику становить 7 годин 00 хвилин, відповідно вартість наданих послуг, при вартості однієї нормо години в розмірі 1200,00 грн., становить 8400,00 грн.

Ухвалою суду від 07.05.2020 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

11.09.2020 року на адресу суду за вх. № 8307/20 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В поданому відзиві представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

23.09.2020 року ухвалою суду задоволено клопотання представника відповідача та витребувано докази з Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

01.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. Від представника позивача-адвоката Стефківського В.І. на електронну адресу суду за вх. № Еп-570/23 від 14.03.2023р. надійшла заява про проведення розгляду справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засіданні призначені по справі не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку, однак подав відзив на позовну заяву, в якому вимоги заяви заперечив.

Суд, дослідивши надані докази та матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судом встановлено, що 16 серпня 2017 року, близько 12 год. 45 хв. на 463 км автодороги «Київ-Одеса» в Біляївському районі Одеської області, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «BMW-325», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці події.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «BMW-325», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» згідно полісу № АК/2609407 (а.с. 13).

За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження за №0000734 від 16.08.2017 року та розпочате досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Постановою про закриття кримінального провадження від 25.04.2018 року старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Одеській області Бірюкова Є.О. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000734 від 16.08.2017 року було закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 10-12.

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого виконкомом Кіровської сільської ради Калинівського району Вінницьої області ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 зроблено запис №13, батьки: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_1 (а.с. 15).

Батько померлого ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 (а.с. 16).

Мати померлого ОСОБА_3 зареєструвала шлюб на змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 (а.с. 17).

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкоду потерпілій ОСОБА_1 було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого.

Такий висновок викладений у постанові Верховного суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2020 року у справі № 357/6237/19-ц, на відповідача покладено обов`язок довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого, тобто не з вини відповідача. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Незалежно від вини фізичної особи відшкодовується і моральна шкода внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, що узгоджується з пунктом 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». За загальним правилом обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності у двох випадках: якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є спеціальним соціально-правовим механізмом, який запроваджено державою для захисту майнових інтересів як власників транспортних засобів, так і осіб, права яких можуть бути порушені під час використання джерела підвищеної небезпеки. Саме баланс таких інтересів у визначених законом межах забезпечується страховиком.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 27.3. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди станом на 16.08.2017 р. становить 38400,00 грн. (3200,00х12).

У загиблого ОСОБА_3 , крім матері - ОСОБА_1 , яка є позивачем по даній справі, залишилась дружина ОСОБА_4 .

Таким чином з відповідача на користь позивача, може бути стягнуто 1/2 (одну другу) від гарантованого розміру.

Крім того, позивачем також понесено витрати на спорудження надгробного пам`ятника.

Загальний розмір витрат на спорудження надгробного пам`ятника понесений позивачем становить 30000,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру №479 від 01.11.2017 р., №697 від 06.02.2018 р. та № 2014 від 28.03.2019 року, що підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з п.27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Як вбачається з переліку документів доданих до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяви на виплату страхового відшкодування представником позивача було подано відповідачу необхідні документи, що підтверджують витрати на спорудження надгробного пам`ятника, а тому суд приходить до висновку, що позов є належно обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, як на підставу для відмови в позові, на те, що достеменно визначити коло осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди та визначити розмір страхового відшкодування належний до виплати не вбачається за можливе без отримання об`єктивної інформації з Єдиного державного демографічного реєстру або Державного реєстру актів цивільного стану стосовно складу сім`ї потерпілої особи. Оскільки, відповідачу було надано для огляду та зняття копії оригінал свідоцтва серія НОМЕР_2 про смерть ОСОБА_3 та свідоцтва про народження ОСОБА_3 серія НОМЕР_3 . Вказані свідоцтва були отримані відповідачем 14.08.2019 р., однак виплата відшкодування здійснена не була.

Крім того, представником відповідача у відзиві зазначено, що наразі у ПрАТ «СК «Юнівес» відсутня інформація, яка підтверджує факт установлення надмогильного пам`ятника на могилі ОСОБА_3 , вартість за яку він був споруджений та підтвердження того, що витрати на спорудження такого пам`ятника були здійснені позивачем.

Як вбачається з довідки Мирненської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 02-10/107 від 05.10.2020 року, наданої на ухвалу суду від 23.09.2020 р., ОСОБА_3 дійсно помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та був захоронений 18.08.2017 року на кладовищі в с. Польова Лисіївка, Калинівського району Вінницької області, де пізніше був встановлений надгробний пам`ятник. Крім того, з даної довідки вбачається, що сільське кладовище в с. Польова Лисіївка не розбите на сектори, ряди і місця та сільською радою не видаються свідоцтва про поховання та не ведеться книга обліку надмогильних споруд, в тому числі і про проведення спорудження надмогильного пам`ятника на могилі ОСОБА_3 .

Загальний розмір витрат на спорудження надгробного пам`ятника понесений позивачем становить 30000,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру №479 від 01.11.2017 р., №697 від 06.02.2018 р. та № 2014 від 28.03.2019 року. Як зазначено у даних квитанціях, кошти за встановлення надгробного пам`ятника були прийняті від позивача ОСОБА_1 .

Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом враховується і той факт, що відповідач знаючи про наявність на розгляді в суді даної позовної заяви не вживав будь-яких заходів для здійснення страхових виплат позивачу, як і не надано ним до суду обґрунтованих підстав для відмови ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування пов`язаного з заподіяною моральною шкодою та понесеними витратами на спорудження надгробного пам`ятника.

Вирішуючи питання судових витрат у даній справі суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України..

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь держави слід стягнути 840,80 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 22, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" ст.ст. 12, 81, 137, 141, 206, 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес»» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_1 , страхове відшкодування пов`язане з заподіяною моральною шкодою в розмірі 19200,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес»» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_1 , страхове відшкодування пов`язане з понесеними витратами на спорудження надгробного пам`ятника в розмірі 30000,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес»» () 840,80 грн. судового збору в дохід держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: