Справа № 137/161/23
Провадження № 22-ц/801/715/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гопкін П. В.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 рокуСправа № 137/161/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів: Панасюка О. С., Ковальчука О. В.,

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Оверковським Костянтином Володимировичем, на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2023 року, постановлену у складі судді Гопкіна П. В. у смт. Літин, дата складання повного тексту ухвали відповідає даті її прийняття,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Оверковського К. В., звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору дарування, в якому висував вимогу визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 31 жовтня 2017 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Літинського РНО Толяренко С. В.

Одночасно 14 лютого 2023 року позивач, діючи через свого представникаадвоката Оверковського К. В., подав до суду заяву про забезпечення позову, обгрунтовуючи її тим, що рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06.12.2022 року у справі № 137/425/22 задоволено позов ОСОБА_1 : стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 10.08.2014 року в загальній сумі 2 329 293, 32 грн, вирішено питання про судові витрати. Станом на день подання цього позову зобов`язання за договором позики виконані не були.

Крім того, зазначає, що на розгляді Літинського районного суду Вінницької області перебуває ще одна справа з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (№ 137/1547/16-ц). Під час розгляду зазначеної справи ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 01.08.2016 року було накладено арешт на нерухоме майно належне ОСОБА_2 в межах заявлених вимог на загальну суму 3 007 407, 17 грн, а саме на житловий АДРЕСА_1 . Проте нещодавно позивачеві стало відомо, що вказаний будинок відповідач намагається відчужити третім особам і що цей будинок належить вже не відповідачу ОСОБА_2 , а іншій особі відповідачці ОСОБА_3 на підставі договору дарування житлового будинку від 31.10.2017 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Стверджує, що будинок виставлений на продаж.

Оскільки позивач оспорює дійсність договору дарування, він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на предмет спору нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме житловий будинок з господарськими спорудами та прибудовами по АДРЕСА_1 та заборонити відповідачу ОСОБА_3 проводити будь-які дії щодо державної реєстрації з арештованим майном.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2023 року у задоволенні заяви було відмовлено із тих підстав, що суд не встановив реальної загрози, за якої невжиття саме таких заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду в іншій справі, де ОСОБА_3 навіть не була стороною у справі, чи призведе до порушення прав позивача.

Також представником позивача не зазначено доказів щодо можливого відчуження вищевказаного майна на користь третіх осіб, адже розміщене оголошення на сайті «OLX» стосується будинку розташованого в с. Селище Вінницької області, а в іншому оголошенні зазначена лише адреса « АДРЕСА_2 », що не дає можливості ідентифікувати будинок.

Не погодившись із цією ухвалою, 03.03.2023 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Оверковського К. В., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2023 року, заяву про забезпечення позову задовільнити:забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме: житловий будинок з господарськими спорудами та прибудовами по АДРЕСА_1 . Заборонити відповідачу ОСОБА_3 проводити будь які дії щодо державної реєстрації з арештованим майном.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову утруднить та зробить неможливим виконання рішення суду. Зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 не була стороною у справі пр стягнення боргу за договором позики, та що не зазначено доказів належності спірного саме їй є передчасними, вказує, що у позовній заяві заявлено клопотання про витребування судом договору дарування від 31.10.2017 року та матеріалів нотаріальної справи про посвідчення цього договору.

Вважає, що до справи додані докази які підтверджують намір відчуження спірного будинку, а саме посилання з мережі Інтернет: оголошення про продаж будинку створене 11 лютого 2023 року. Стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги пояснення мешканців смт. Літин, яким відомо по наміри продати ОСОБА_2 будинок.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися, про день та час судового розгляду повідомлені належним чином.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржувана ухвала не у повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Забезпечення позову це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина друга статті 149 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

По справі встановлено наступне:

ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики від 10.08.2014 року (копія договору позики на а. с. 20), в межах розгляду цивільної справи № 137/1547/16-ц ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 01.08.2016 року було частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову: накладено арешт на нерухоме майно належне ОСОБА_2 в межах заявлених вимог на загальну суму 3 007 407, 17 грн, а саме на житловий АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,0736 га кадастровий номер :00:003:0890 що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та на житловий будинок з господарськими спорудами та прибудовами, що розташований за адресою АДРЕСА_3 (а. с. 25), 24 січня 2017 року рішенням Літинського районного суду Вінницької області в задоволенні позову було відмовлено,оскільки в судовому засіданні встановлено, що договір позики укладено строком на 5 років - до 10.08.2019 року, тобто строк його виконання ще не настав і відповідач частково повертає суму позики, тим самим не заперечує щодо повернення решти суми позики.

Рішенням Літинського районним судом Вінницької області від 06.12.2022 року у цивільній справі № 137/425/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики від 10.08.2014 року задоволено позов ОСОБА_1 : стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором позики від 10.08.2014 року в загальній сумі 2 329 293, 32 грн, що складаються із: 2 153 857, 38 грн борг за позикою, 175 735, 94 грн 3% річних в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 11.08.2019 року по 28.04.2022 року, вирішено питання про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката а сумі 11 000 грн та судового збору у розмірі 12 405 грн (а. с. 26 - 31).

Сторонами не заперечується, що станом на день подання цього позову зобов`язання за договором позики виконані не були, а 31.10.2017 ОСОБА_6 подарував ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими спорудами та прибудовами по АДРЕСА_1 .

На підтвердження тверджень про дії відповідача з відчуження будинку позивач надав витяг оголошень розміщених на сайті «OLX» стосовно продажу будинку розташованого в с. Селище Вінницької області, та будинку за адресою АДРЕСА_2 (а. с. 22 -24).

Подаючи заяву про забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначив, що не є стороною оспорюваного правочину, тому не може його надати.

Натомість суд першої інстанції, маючи доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вжив заходів для перевірки належності будинку ОСОБА_3 , а обмежився твердженнями, що позивач не надав таких документів.

Разом з тим, як вбачається із витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що дійсно відповідач ОСОБА_3 є власником будинку АДРЕСА_1 , згідно договору дарування житлового будинку від 31.10.2017 року укладеного з ОСОБА_2 . Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Толяренко С. В., ним же внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто відповідач ОСОБА_2 , знаючи про свої невиконані зобов`язання, відчужив будинок ОСОБА_3 в 2017 році.

Суд першої інстанції не взяв до уваги і докази, надані на підтвердження наміру відповідачем відчужити будинок (оголошення на ОЛХ), оскільки хоча в оголошенні і не зазначена адреса будинку, що є загальноприйнятим для таких оголошень, в кожному з них є зображення будинку, технічні характеристики будівлі, а відтак це є належним доказом намірів відповідача відчужити будинок, що є об`єктом оспорюваного договору дарування.

Ураховуючи недобросовісну поведінку відповідача ОСОБА_2 , який достеменно знав про наявність спору між ним та позивачем ОСОБА_1 , про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 , згідно рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06.12.2022 року у цивільній справі № 137/425/22, боргу за договором позики від 10.08.2014 року в загальній сумі 2 329 293, 32 грн, яке ним не виконано, та відчужив значну частину свого майна на користь іншої особи, після того як ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 01.08.2016 року (у справі № 137/1547/16-ц) вже було накладено арешт на нерухоме майно належне ОСОБА_2 , зокрема і на вказаний об`єкт нерухомості, в межах заявлених вимог на загальну суму 3 007 407, 17 грн, х урахуванням того, що наразі оспорюється договір дарування, апеляційний суд виснує про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, оскільки в разі відчуження будинку, що є об`єктом оспорюваного у цій справі договору дарування та у разі задоволення позову, захист інтересів позивача буде неповним та призведе до необхідності знову звертатися до суду (наприклад, із позовом про витребування майна).

Колегія суддів вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на відповідне майно унеможливить здійснення юридичних правочинів, реєстрації речових прав стосовно майна та зможе забезпечити ефективний захист прав та законних інтересів позивачки, з урахуванням правовідносин, які склалися.

Обраний позивачкою вид забезпечення позову шляхом накладення арешту не призведе до невиправданого обмеження майнових прав учасників справи, оскільки обмежується лише можливість розпорядитися таким на час розгляду справи судом, інші правомочності власника обмежень не зазнають.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що у разі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду з питанням скасування заходів забезпечення позову.

У зв`язку із викладеним ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Оверковським Костянтином Володимировичем, задовольнити.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 15 лютого 2023 року скасувати та постановити нову:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити:

- накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 па праві приватної власності: житловий будинок з господарськими спорудами та прибудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 проводити будь які дії щодо державної реєстрації арештованого майна.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 : РНКОПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_4 ;

ОСОБА_2 , РНКОПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_4 , РНКОПП НОМЕР_3 ,

АДРЕСА_2 . М. Шемета

Судді: О. С. Панасюк

О. В. Ковальчук