Справа № 473/946/23
РІШЕННЯ

іменем України

"12" квітня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Ціліциної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 20 квітня 2021 року у Вознесенському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис №88.

Від шлюбу мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте сімейні відносини не склалися та з листопада 2022 року припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, через що виникали постійні сварки та непорозуміння. Спорів щодо місця мешкання дитини та поділу спільного майна подружжя немає. У зв`язку з цим позивач вважав неможливим збереження шлюбу та просив про його розірвання.

11 квітня 2023 року представниця відповідачки ОСОБА_4 надіслала на електронну адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказувала, що позовна заява не відповідає вимогам закону, зазначені у ній відомості не відповідають дійсності, до позову не долучено необхідних доказів, що підтверджують обставини справи.

При цьому просила врахувати, що на час розгляду справи сторони проживають разом і ведуть спільне господарство та мають двох спільних дітей. Між сторонами є спір щодо поділу спільного майна подружжя, який останні намагаються врегулювати мирно.

Також представниця відповідачки зазначала, що оскільки позивач при подачі позову до суду не надав оригінал (дублікат) свідоцтва про шлюб та копію свідоцтва про народження спільної дитини сторін, а тому вважала, що позов слід залишити без руху, а справу відкласти.

12 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 надав суду відповідь на відзив, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі. При цьому просив врахувати, що він не проживає з дружиною та не погоджується на примирення з нею. В матеріалах справи містяться усі необхідні докази для вирішення спору, зокрема оригінал свідоцтва про укладення шлюбу, копія свідоцтва про народження доньки ОСОБА_3 . Не вбачав підстав для надання доказів народження їх спільної з відповідачкою доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки на час розгляду справи остання досягла повноліття. Тому просив розглянути справу та ухвалити рішення про розірвання шлюбу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вказуючи на те, що на примирення він не згоден.

Представник позивача ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причина неявки суду не відома.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили.

Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін та їх представників, оскільки матеріали містять всі необхідні відомості та докази для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 20 квітня 2021 року у Вознесенському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис №88 (а.с. 6).

Від шлюбу мають спільну малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Як вказував у позові та відповіді на відзив ОСОБА_1 , сімейні відносини між ним та відповідачкою не склалися та припинені.

Позивач жодним чином не виявив бажання зберегти сім`ю, не бажав примирення з дружиною та наполягав на розірванні шлюбу.

Разом з тим, жодна зі сторін не скористалася своїм правом на подачу клопотання про надання строку на примирення, тобто, не вчинила дій, направлених на збереження сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них спільного бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу -- задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 20 квітня 2021 року у Вознесенському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №88 - розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачці залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: О.В. Вуїв