ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/5633/21 Номер провадження 22-ц/814/1113/23Головуючий у 1-й інстанції Фанда О.А. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року м.Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дряниця Ю.В., Лобов О.А.,

секретар Владіміров Р.В.,

з участю представника відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» - Хоміч А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у місті Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Служавим Євгенієм Ігоровичем,

на рішення Комінтернівського районного суду м.Харків від 11 жовтня 2021 року, постановлене суддею Фанда О.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Альфа Банк», про захист прав споживачів фінансових послуг,

в с т а н о в и в:

27.07.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом. В обґрунтування підстав позову зазначає, що 12.05.2017 між ним та ПАТ «Альфа Банк» підписано акцепт пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, додатком до якого були тарифи на видачу та обслуговування кредитної картки «Альфа Connect». На підставі викладеного позивачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 , випущено міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 3 роки з моменту випуску та надано кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відповідному рахунку в сумі 7 000,00 грн.

Жодних дій спрямованих на порушення умов такого договору він не вчиняв, однак починаючи із 2018 року йому стали телефонувати співробітники ПАТ «Альфа Банк» та повідомляти про наявність заборгованості за кредитом. Із листопада 2020 року дзвінки стали надходити від співробітників ТОВ «Вердикт Капітал», які також вимагали сплати заборгованості за договором кредиту посилаючись на те, що є правонаступниками ПАТ «Альфа Банк».

Крім цього, позивач виявив на сайті ТОВ «Українське бюро кредитних історій» у своїй кредитній історії інформацію про наявну заборгованість у розмірі 8 346,93 грн. за кредитним договором 630632065HPLS. Факт укладення такого договору та використання кредитних коштів за ним позивач заперечує та просить суд:

- установити відсутність у нього зобов`язань перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором 630632065HPLS та акцептом пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.05.2017;

- зобов`язати ТОВ «Українське бюро кредитних історій» внести зміни до його кредитної історії шляхом вилучення інформації по договору 630632065HPLS.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харків від 11.10.2021 у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про захист прав споживачів фінансових послуг - відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено вимоги позову належними та допустимим доказами. Підстав для вилучення із кредитної історії інформації по договору 630632065НPLS, передбачених статтею 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» судом не встановлено, що виключає підстави задоволення заявлених позовних вимог.

Позивач, в інтересах якого діє представник - адвокат Служавий Є.І., оскаржив рішення районного суду в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення районного суду скасувати й ухвалити нове, яким позов задовольнити, а також компенсувати йому судові витрати у вигляді судового збору та правничих витрат орієнтовним розміром 25 000,00 грн.

Вважає, що районний суд неправильно визначився із характером спірних правовідносин та дійшов помилкового висновку, що доведенню підлягає відсутність заборгованості та її розмір. Наголошує, що він заперечує факт існування кредитного зобов`язання за договором 630632065НPLS, що не спростовано відповідачами.

Указує на відсутність у справі будь-яких доказів на підтвердження укладення ним кредитного договору 630632065НPLS, а також, що цей договір є тим самим кредитом, укладеним між ним та ПАТ «Альфа Банк», за яким відкрито рахунок № НОМЕР_1 , кредитний ліміт за яким він не використовував.

Зазначає, що у позасудовому порядку ним вживалися заходи для витребування у АТ «Альфа Банк» первинних бухгалтерських документів на підтвердження розміру заборгованості, але банком його звернення були проігноровані.

Повідомляє, що наявність незаконних записів у кредитній історії негативно впливає на статус та репутацію позивача, зокрема, у взаємовідносинах із суб`єктами господарських правовідносин при пошуку контрагентів.

Вважає, що поза належної уваги районного суду залишився зміст відзиву ТОВ «Вердикт Капітал», де представник товариства указав, що до нотаріуса подані усі документи необхідні для вчинення виконавчого напису, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості. Проте такі докази не були надані відповідачем суду в цій справі.

Просить врахувати, що ТОВ «Українське бюро кредитних історій» та АТ «Альфа-банк» не надали суду відзив на позовну заяву, а отже не заперечують проти задоволення його вимог.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22.11.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Служавим Є.І., на рішення Комінтернівського районного суду м.Харків від 11.10.2021; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 10.12.2021.

14.12.2021 до Харківського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ «Вердикт Капітал» на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 03.02.2023 справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду із повідомленням сторін.

22.03.2023 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ «Українське бюро кредитних історій» на апеляційну скаргу, яку просить відхилити. Оскільки на цей час не було встановлено та визнано факту відсутності кредитного договору, договір не було визнано недійним у судовому порядку, не був встановлений факт відсутності письмової згоди позивача на використання та розповсюдження інформації щодо нього, у відповідача не має підстав для спростування та вилучення інформації по договору 630632065HPLS.

У суді апеляційної інстанції представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» проти задоволення апеляційної скарги заперечив, наполягаючи на законності оскаржуваного судового рішення.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд справи в порядку ч.13 ст.128 ЦПК України, що з огляду на вимоги ч.2 ст.372 цього Кодексу не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно Акцепту пропозиції на укладання Угоди про обслуговування Кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.05.2017 ПАТ «Альфа Банк» відкрив ОСОБА_1 рахунок № НОМЕР_1 та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії на три роки з моменту її випуску. Ліміт відновлювальної кредитної лінії встановлено у розмірі 200 000,00 грн. Сума кредиту, що є доступною клієнту на момент укладення угоди становить 7 000,00 грн./а.с.8-9/

21.12.2020 між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Флексіс» укладено договір факторингу №2; після чого, 21.12.2020, ТОВ «ФК «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором №630632065HPLS від 13.05.2017, боржником за яким є ОСОБА_1 , 7 616,68 грн. - загальна сума заборгованості станом на дату укладення договору з урахуванням пені/штрафу/неустойки, що підтверджується договором факторингу №21-12/20 та додатком до нього 1-1./а.с.12-16/

16.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Вердикт Капітал» із заявою про надання йому детального розрахунку заборгованості за правовідносинами, підстави виникнення (копі відповідного договору або посилання на конкретний пункт відповідного договору), період та місце виникнення заборгованості./а.с.10/

22.03.2021 ТОВ «Вердик Капітал» листом №15359 повідомлено ОСОБА_1 про наступне. 13.05.2017 між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа Банк» (первинний кредитор) було укладено кредитний договір №630632065HPLS. 12.12.2020 між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Феліксіс» укладено договір факторингу №2, за яким ПАТ «Альфа Банк» були відступлені права вимоги, у тому числі за кредитним договором боржника №630632065HPLS до ТОВ «ФК «Феліксіс». 21.12.2020 між ТОВ «ФК «Феліксіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №21-12/20 КІ, за яким ТОВ «ФК «Фексіс» відступило право вимоги за кредитним договором боржника №630632065HPLS до ТОВ «Вердикт Капітал». Надано докази набуття товариством права вимоги за кредитним договором №630632065HPLS від 13.05.2017./а.с.11/

02.04.2021 та повторно 07.07.2021 ОСОБА_1 звертався до ТОВ «Вердикт Капітал» із листами щодо надання доказів на підтвердження виникнення заборгованості за кредитним договором №630632065HPLS, її складових та розміру./а.с.17-18, 21-22/

Згідно інформації щодо фінансових зобов`язань ОСОБА_1 , розміщених на сайті ТОВ «Українське бюро кредитних історій», актуальної на 26.07.2021, по договору (630632065HPLS) наявні відомості: тип кредиту: кредитна картка; дата видачі кредиту: 13.05.2017; сума кредиту: 0,00; поточна заборгованість: - 8 346,93; поточна прострочена заборгованість: - 673,09; валюта: UAN; строк кредиту: 26.07.2020; кредит: відкритий; дата оновлення: 01.07.2021; вид забезпечення: не забезпечений; донор інформації: ТОВ «Вердикт Капітал»./а.с.25-26/

Відмовляючи у задоволенні вимог позову, районний суд виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності заборгованості за договором кредиту. Жодних банківських довідок, розрахунку заборгованості, довідки про відсутність заборгованості, виписки по кредитному договору тощо позивачем не надано. Клопотань про витребування таких доказів від позивача (в разі відсутності можливості надати доказ самостійно) не надходило. За відсутності таких доказів суд позбавлений можливості вирішити питання щодо відсутності заборгованості ОСОБА_1 .

Підстав для вилучення з кредитної історії інформації по договору 630632065НPLS, передбачених статтею 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» судом також не встановлено. Із урахуванням викладеного, суд визнав відсутніми підстави для задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується з таких підстав.

Стосовно характеру спірних правовідносин та норм права ними врегульованих, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Суб`єктивне цивільне право є мірою можливої поведінки у правовідносинах, в яких існує уповноважена і зобов`язана сторона. Суб`єктивні права встановлюються правовими нормами, їх особливістю є здатність вимагати від зобов`язаної сторони певної міри поведінки, у тому числі, з використанням примусу держави.

Поняття охоронюваного законом інтересу в логічно-смисловому зв`язку з поняттям суб`єктивного права визначено в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004, як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто законні інтереси, які не опосередковані правовими нормами, можна розглядати як доправову категорію, у якій інтерес передує правам та обов`язкам, тобто виступає як «суб`єктивне право, що може виникнути у майбутньому.

Отже, якщо дії або бездіяльність інших осіб створюють для особи правову невизначеність щодо її прав і обов`язків у відносинах із цими особами, така особа може звернутись до суду для захисту свого інтересу у правовій визначеності у відносинах із цими особами.

Особливість спорів про захист інтересу у правовій визначеності при виконанні договірних зобов`язань полягає в тому, що позивач просить суд підтвердити (визнати) існуючий стан прав і обов`язків у договірних відносинах з іншою стороною для правової визначеності сторін договору в цих відносинах, однакового розуміння ними своїх прав та обов`язків за цим договором.

За висновками Верховного Суду України, сформованими у постанові від 21.11.2012 у справі №6-134цс12 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 та від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц, згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність. Визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності, зокрема, у таких випадках:

- кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку;

- особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити своє право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такого судового розгляду кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите (пункт 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц).

У цій справі позивач звернувся до суду за захистом свого законного інтересу у правовій визначеності щодо прав і обов`язків у відносинах з відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №630632065HPLS від 13.05.2017, заявивши вимоги позову наступного змісту: «установити відсутність зобов`язань перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором 630632065HPLS та акцептом пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.05.2017».

Правовідносини - одна з основоположних категорій права, структуру якої складають: учасники або суб`єкти правовідносин (особи, які беруть участь у правовідносинах); об`єкти правовідносин (немайнове або майнове благо, стосовно якого виникає певний зв`язок між суб`єктами правовідносин); зміст правовідносин (суб`єктивні цивільні права та суб`єктивні цивільні обов`язки їх учасників). Існування правовідносин неможливе за відсутності одного (або декількох) зі складових елементів їх структури.

Договір є однією з підстав виникнення правовідносин. Договір установлює суб`єктний склад конкретних правовідносин, а також їх зміст. При цьому визначення предмета договору (об`єкта, з приводу якого такий договір укладається) у його змісті виступає обов`язковою умовою для породження обумовлених договором правових наслідків.

Статтею 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться вглаві 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.12 ЦПК України). Принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню згідно вимог ст.ст.77-80 ЦПК України, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 ЦПК України).

Згідно частини першої статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу.

Наведений процесуальний обов`язок позивач не виконав та не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності у нього зобов`язання перед кредитором згідно договору акцепту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.05.2017, презумпція правомірності якого позивачем не спростована, як і не доведено відсутності у нього зобов`язання перед новим кредитором ТОВ «Вердикт Капітал» згідно договору 630632065HPLS.

У порушення принципу змагальності позивач безпідставно переклав тягар доведення цих обставин на суд, який не зобов`язаний за власної ініціативи збирати докази та вживає заходи їх витребування виключно за вмотивованим клопотанням сторін, у даному випадку позивача, який останній не виконав.

Доводи апеляційної скарги викладеного не спростовують та зводяться до довільного тлумачення норм ЦПК України на власну користь. Твердження позивача, що для правильного вирішення спору не підлягає доведенню відсутність заборгованості та її розмір, є неспроможними, оскільки договір акцепту пропозиції на укладення Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.05.2017 є дійсним, відомості про його припинення відсутні, відступлення ПАТ «Альфа Банк» права вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Вердик Капітал» не спростовано, як і розмір заборгованості указаний у договорі факторингу.

Посилання позивача, що у позасудовому порядку ним вживалися заходи для витребування у АТ «Альфа Банк» первинних бухгалтерських документів на підтвердження розміру заборгованості, не ґрунтуються на доказах. Натомість у справі наявні його листи до ТОВ «Вердикт Капітал», де він фактично просив надати договори факторингу, які йому були надані, а розмір боргу визначений у додатку до нього.

Доводи апеляційної скарги, що ТОВ «Вердикт Капітал», маючи усі документи необхідні для вчинення виконавчого напису, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості, не надав їх суду, колегія суддів відхиляє, оскільки цивільне судочинство не може використовувати концепцію негативного доказу, яка сама по собі порушує принцип змагальності. Тому вважаючи, що у віданні кредитора чи нотаріуса є докази, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, позивач мав ініціювати питання їх витребування судом або вжити заходи самостійного витребування.

Із підстав викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності заборгованості за договором кредиту. Підстави для вилучення з кредитної історії інформації по договору 630632065НPLS, передбачені ст.10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій», відсутні, а тому такі вимоги, як похідні, задоволенню не підлягають.

Інших доводів на спростування законності оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, з урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки оскаржуване рішення ухвалено на підставі повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, правильно застосованих норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Служавим Євгенієм Ігоровичем, залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харків від 11 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 04.07.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді Ю.В. Дряниця

О.А. Лобов