БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/1108/23, cправа № 361/2294/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«05» травня 2023 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань - Степанюк А.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Перша Броварська державна нотаріальна контора;

представник позивача ОСОБА_1 адвокат Загоруйко Сергій Юрійович;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Перша Броварська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним

ище позовом, який обґрунтовується тим, що 20 серпня 2009 року між нею, ОСОБА_3 (з однієї сторони) та ОСОБА_2 (з другої сторони) було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1-2542.

Відповідно до умов правочину ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передали

у власність ОСОБА_2 60/100 частин будинку

АДРЕСА_1 . Передбачалося, що відчужувачі передають

60/100 частин будинку набувачу 20 серпня 2009 року. Сторони домовилися про символічну передачу частини будинку, а саме про те, що прийняття набувачем від відчужувачів ключів від частини будинку та технічного паспорту будуть свідчити про фактичну передачу частини будинку.

У той же час набувач ОСОБА_2 зобов`язалася довічно повністю утримувати відчужувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зокрема, забезпечувати їх харчуванням, одягом, доглядом, іншою необхідною допомогою та одночасно зберігати за ними право довічного безоплатного користування вищезазначеною частиною будинку.

На виконання умов договору довічного утримання Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Броварське бюро

технічної інвентаризації» проведено державну реєстрацію права власності набувача ОСОБА_2 на 60/100 частин будинку АДРЕСА_1 .

Один з відчужувачів за договором довічного утримання, а саме ОСОБА_3 за життя доводився чоловіком іншому відчужувачу ОСОБА_1 та помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, з моменту укладення договору довічного утримання від 20 серпня 2009 року по теперішній час набувач ОСОБА_2 свідомо та систематично ухиляється від виконання умов правочину. Жодним чином не виконуються обов`язки стосовно повного утримання відчужувачів (починаючи з 15 вересня 2018 року одного з них ОСОБА_1 ), а саме по забезпеченню харчуванням, одягом, доглядом та іншою необхідною допомогою.

У той же час, починаючи з середини 2012 року систематичну допомогу у вирішенні питань господарсько-побутового характеру відчужувачам за догоровом довічного утримання від 20 серпня 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 надавали сусіди останніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які постійно проживають у будинку АДРЕСА_1 . Вони доглядають за частиною будинку, присадибною земельною ділянкою, їх прибирають, виконують дрібні ремонтно-відновлювальні роботи, перуть білизну, готують їжу, придбавають продукти харчування.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить суд розірвати договір довічного утримання від 20 серпня 2009 року, посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавською В.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1-2543, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат

Загоруйко С.Ю. підтримав заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася. До суду надійшла письмова заява від відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги ОСОБА_1 визнаються у повному обсязі (а.с.88).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Перша Броварська державна нотаріальна контора представника не направила. До суду надійшла письмова заява цього учасника справи про її розгляд без участі представника третьої особи.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Загоруйка С.Ю., дослідивши зібрані по справи докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 .

20 серпня 2009 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 (з однієї сторони) та ОСОБА_2 (з другої сторони) уклали договір довічного утримання, який посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Журавською В.В., зареєстрований у реєстрі за № 1-2542.

За умовами правочину ОСОБА_1 і ОСОБА_3 передають у власність ОСОБА_2 належні їм на праві спільної сумісної власності 60/100 частини будинку АДРЕСА_1 .

Відчужувачі передають 60/100 частини будинку набувачу 20 серпня 2009 року. Сторони домовляються про символічну передачу частини будинку, а саме: прийняття набувачем від відчужувачів ключів від частини будинку та технічного паспорта на нього свідчить про те, що передача частини будинку відбулась. На 60/100 частини будинку під АДРЕСА_1 накладається заборона відчуження.

Відчужуються: приміщення 1-і, 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 1-8 житловою площею 39,0 кв.м., сарай «Б», гараж «Д», вбиральня «В», погріб «Е», колодязь «К1», колодязь «К2», частина огорожі «№», що становить 60/100 частин будинку.

ОСОБА_2 зобов`язалася довічно повністю утримувати ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , забезпечувати їх харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, і зберегти за ними право довічного безоплатного користування вищезазначеною частиною будинку. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду, необхідної допомоги та інше) визначена сторонами в сумі 500 гривень на місяць.

Утримання (догляд) визначається у вигляді: а) надання побутових послуг (прання постільної білизни один раз на 10 днів, послуги перукарні один раз на місяць, ремонт побутової, а також аудіо-, відеотехніки тощо) оцінюється сторонами на суму 200 гривень на місяць; б) забезпечення належними лікувальними засобами на підставі виданих лікарями рецептів на суму 200 гривень на місяць, але не може перевищувати 2 500 гривеь на рік.

Права відчужувачів: - вимагати своєчасного та повного здійснення надання від набувача, згідно з п.11 договору; - вимагати розірвання договору та повернення будинку у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за цим договором.

ОСОБА_2 зобов`язалася: - постійно відвідувати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ; - в разі погіршення стану їх здоров`я забезпечувати постійний догляд, нести витрати на медичне обслуговування у випадку стаціонарного лікування; - у встановлені строки та в необхідному обсязі здійснювати надання згідно п.11. цього договору; - у разі смерті відчужувачів поховати їх; - до смерті відчужувачів не укладати щодо частини будинку, яка отримана ним за цим договором, правочини купівлі-продажу, міни, дарування, ренти, іпотеки, чи іншим способом не передавати їх у власність іншій особі. У разі смерті набувача обов`язки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужена за цим договором частина будинку.

Відповідно до копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31 серпня 2009 року № 23707262 на будинок АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 26172888), - власником є ОСОБА_2 (частка 60/100). Форма власності: приватна спільна часткова. Підстава виникнення права власності: договір довічного утримання /Р.№ 1-2542/20.08.2009/ Броварська держнотконтора.

Як вже зазначалося вище, один з учасників правочину (відчужувач)

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З долучених до матеріалів справи копії платіжних документів на оплату послуг з постачання природнього газу видно, що ці послуги оплачувалися ОСОБА_3

(а.с. 19-52).

Свідоцтво про поховання від 15 вересня 2018 року видане ОСОБА_1 користувачу місця поховання, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснила поховання померлого ОСОБА_3 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала показання про те, що вона проживає у другій частині будинку, де мешкає позивач ОСОБА_1 . З чоловіком допомагають їй, готують їжу, придбавають продукти харчування, ліки, прибирають та доглядають за частиною городу. Кожен день вона робить позивачу відповідні уколи з лікарськими засобами. Коли помер ОСОБА_3 , то донька ОСОБА_2 навіть не приїхала на похорони. Дочка ОСОБА_2 не приїздить до ОСОБА_1 , не телефонує їй, не допомагає. Зі слів позивача ОСОБА_1 їй відомо, що донька проживає у Козелецькому районі Чернігівської області. Років п`ятнадцять не бачила відповідача.

Статтями 4, 12, 13 ЦПК України чітко визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із статтями 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;

3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, п`ятої, шостої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтями 744, 745, 746 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відчужувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути фізична особа незалежно від її віку та стану здоров`я. Набувачем у договорі довічного утримання (догляду) може бути повнолітня дієздатна фізична особа або юридична особа.

Згідно з статтею 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності. Набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його, навіть якщо це не було передбачено договором довічного утримання (догляду).

За змістом статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню (частина перша статті 756 ЦК України).

Відповідно до статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Зважаючи на обраний спосіб захисту порушених прав, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Встановлено, що набувач за договором довічного утримання від 20 серпня

2009 року ОСОБА_2 обов`язків за цим правочином не виконувала.

Договір довічного утримання від 20 серпня 2009 року, укладений

між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 (з однієї сторони) і ОСОБА_2

(з другої сторони) підлягає розірванню в частині, що стосується прав і обов`язків ОСОБА_2 та прав і обов`язків ОСОБА_1 по відношенню один до одного.

В частині, що стосується прав і обов`язків за вказаним договором довічного утримання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , цей правочин не може бути розірваний у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , тобто є припиненим (частина друга статті 755 ЦК України).

Керуючись статтями 264, 265, 354 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання від 20 серпня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_3

(з однієї сторони) і ОСОБА_2 (з другої сторони), посвідчений

20 серпня 2009 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Журавською В.В. та зареєстрований у реєстрі за № 1-2542,

в частині, що стосується прав і обов`язків ОСОБА_2 та прав і обов`язків ОСОБА_1 по відношенню один до одного.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто два) грн. 40 коп.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 197 (сто дев`яносто сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини

судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин