Справа № 504/3694/14-ц
провадження № 2/504/33/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.03.2023смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі :

головуючого судді Доброва П.В.,

при секретарі Данько Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Доброслав справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитними договорами та за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства АТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль", третя особа ОСОБА_2 , про зобов`язання виконати умови кредитних договорів,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2014 року АТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором № 010/15-44/07-697 від 27.12.2007р. у розмірі 130 463,55 доларів США та за кредитним договором №010/15-44/08-070 від 25.02.2008р. у розмірі 45 664,29 доларів США; а також стягнення солідарно з відповідачів судових витрат у розмірі 3654 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 27.12.2007 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №010/15-44/07-697 (із змінами та доповненнями) за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 200 000,00 дол. США під 12,75% річних, на розвиток бізнесу. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №010/15-44/07-697 від 27.12.2007р. між вказаними сторонами також був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т.Г., реєстровий №2550 від 28.12.2007 року, згідно якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно: кафе «Вечірнє» за адресою: АДРЕСА_1 .

Також в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №010/15-44/07-697 від 27.12.2007р. між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 12/3-2/821 від 06.12.2010 року.

В подальшому 25.02.2008р. між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №010/15-44/08-070 (із змінами та доповненнями) за умовами якого Позичальнику надано кредит у сумі 68 000,00 дол. США під 13,25% річних, на споживчі цілі. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №010/15-44/08-070 від 25.02.2008р. між сторонами був укладений договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Заботкіною Т.Ю., реєстровий №373 від 26.02.2008 року, згідно якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно: кафе "Парус", розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

АТ "Райффайзен Банк Аваль" виконав свої зобов`язання за вказаними договорами, однак ОСОБА_1 з квітня 2014 року не виконує свої зобов`язання за кредитними договорами, через що, станом на 06.10.2014р. заборгованість за кредитним договором №010/15-44/07-697 від 27.12.2007р., становить 130 463,55 дол. США, а за кредитним договором №010/15-44/08-070 від 25.02.2008р. становить 45 664,29 дол. США, у зв`язку з чим, вони вимушені звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К. від 08.12.2014 року відкрито провадження у справі № 504/3694/14-ц.

29.03.2016 року автоматизованою системою документообігу суду дана справа повторно розподілена між суддями Комінтернівського районного суду Одеської області, у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Барвенко В.К.

Після автоматизованого розподілу справа 29.03.2016 року передана на розгляд судді Рідник І.Ю.

02.09.2016 року ОСОБА_1 звернулася з зустрічним позовом до АТ "Райффайзен Банк Аваль", третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання виконати умови кредитного договору.

15.09.2016 року ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 та об`єднано в одне провадження з позовною заявою ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Ухвалою від 15.09.2016 року Комінтернівський районний суд Одеської області (суддя Рідник І.Ю.) задоволено клопотання позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про витребування доказів. Витребувано з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" відомості, а саме:

- оригінал кредитної справи, відкритої на підставі оформлення кредитного договору N 010/15-44/07-697 від 27.12.2007 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 ;

- оригінал кредитної справи, відкритої на підставі оформлення кредитного договору N 010/15-44/08-070 від 25.02.2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 ;

- оригінал документу, який свідчить про видачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та отримання ОСОБА_1 коштів за кредитним договором N 010/15-44/07-697 від 27.12.2007 року;

- оригінал документу, який свідчить про видачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та отримання ОСОБА_1 коштів за кредитним договором N 010/15-44/08-070 від 25.02.2008 року;

- оригінали документів, які свідчать про часткове погашення боргових зобов`язань.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 23.01.2017, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Одеської області від 16.03.2017, клопотання позивача за первісним позовом задоволено, зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання виконати умови кредитного договору залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків щодо сплати судового збору в повному обсязі.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 30.05.2017р. в порядку забезпечення позову по справі № 504/3694/14-ц було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в межах суми позову, що становить 176 127,84 доларів США, в еквіваленті 4 609 464.42 гривень.

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з окремим позовом до АТ "Райффайзен Банк Аваль", третя особа - ОСОБА_2 про зобов`язання виконати умови кредитних договорів.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що банк всупереч взятих на себе зобов`язань, не виконав умови кредитних договорів та не надав їй грошові кошти, просила зобов`язати АТ «Райффайзен Банк Аваль» виконати умови кредитного договору №010/15-44/07-697 від 27.12.2007 шляхом надання їй кредиту в іноземній валюті в сумі 200 000.00 доларів США 00 центів, а також виконати умови кредитного договору №010/15-44/08-070 від 27.12.2007 шляхом надання їй кредиту в іноземній валюті в сумі 68 000.00 доларів США 00 центів.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області Литвинюк А.В. від 22.06.2017р. відкрито провадження у справі №504/1734/17 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання виконати умови кредитного договору.

27.10.2017 ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області справу №504/1734/17 прийнято до провадження судді Доброва П.В.

В подальшому у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_3 зі складу суддів Комінтернівського районного суду Одеської області справу №504/3694/14-ц передано на повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області 27.11.2017 прийнято до провадження судді Доброва П.В. цивільну справу №504/3694/14-ц за позовом ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 17.04.2018 клопотання представника АТ "Райффайзен Банк Аваль" про об`єднання позовів задоволено. Об`єднано в одне провадження справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами (справа № 504/3694/14-ц) разом із справою за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання виконати умови кредитних договорів (справа № 504/1734/17), присвоївши спільний номер справи 504/3694/14-ц.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області 22.05.2018 заяву ОСОБА_1 до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", третя особа- ОСОБА_2 про зобов`язання виконати умови кредитного договору залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків. Ухвала мотивована тим, що позивач за подання позову сплатив судовий збір не в повному розмірі, а саме, 1 280 грн., отже, повинен доплатити судовий збір у розмірі 14 720 грн.

Не погодившись з ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.05.2018 в частині встановлення розміру оплати судового збору, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просили скасувати ухвалу суду, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.02.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.05.2018 року скасовано, справу за позовом ОСОБА_1 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.08.2018р. по об`єднаній справі № 504/3694/14-ц постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду на 04.10.2018 року.

09.08.2018 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" укладено договір, за яким останньому було передано право вимоги за кредитним договором №010/15-44/08-070 від 25.02.2008 року та кредитним договором №010/15-44/07-697 від 27.12.2007 року з додатковими угодами до них. Окрім того, 09.08.2018 р. до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" за відповідними правочинами перейшли і права вимоги за забезпечувальними договорами: іпотечним договором від 28.12.2007 року, реєстровий №2550 та договором іпотеки від 26.02.2008 року, реєстровий №373, що укладені між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 , а також договором поруки № 12/3-2/821 від 06.12.2010 року, що укладений із ОСОБА_2 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 12.02.2019 за заявою АТ "Райффайзен Банк Аваль" та на підставі ст. 55 ЦПК України залучено до участі у справі товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" як правонаступника ПАТ "Райффайзен Банк Аваль".

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.03.2019 за заявою АТ "Райффайзен Банк Аваль" та на підставі ст. 55 ЦПК України залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" та замінено позивача Акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (код ЄДПОУ 40658146).

Ухвалою від 16.01.2020 у справі № 504/3694/14-ц Комінтернівський районний суд задовльнив частково клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Маркарова І.Р. про витребування доказів та надання оригіналів документів для огляду в судовому засіданні.

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_4 по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання виконати умови кредитного договору про витребування доказів відмовити.

Зобов`язати Публічне акціонерне товариство "Райффайзен БанкАваль" на виконання ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 15.09.2016 року надати для огляду в судовому засіданні, призначеному на 20.02.2020 року о 10:40 год. відомості, а саме:

-Оригінал кредитної справи, відкритої на підставі оформлення кредитного договору N 010/15-44/07-697 від 27.12.2007 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 ;

-Оригінал кредитної справи, відкритої на підставі оформлення кредитного договору N 010/15-44/08-070 від 25.02.2008 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 ;

-Оригінал документу який свідчить про видачу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та отримання ОСОБА_1 коштів за кредитним договором N 010/15-44/07-697 від 27.12.2007 року;

-Оригінал документу, який свідчить про видачу ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та отримання ОСОБА_1 коштів за кредитним договором N 010/15-44/08-070 від 25.02.2008 року;

-Оригінали документів, які свідчать про часткове погашення боргових зобов`язань.

Витребувані матеріали до суду не надходили.

Ухвалою від 19.08.2021 у справі № 504/3694/14-ц Комінтернівський районний суд задовольнив клопотання адвоката Маркарова І.Р. про проведення почеркознавчої експертизи по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання виконати умови кредитного договору. Призначено по цивільній справі судову почеркознавчу експертизу, об`єктом дослідження судової почеркознавчої експертизи визначити наступні питання:

1. Чи виконаний підпис від ім`я ОСОБА_1 у заяві про видачу коштів за кредитним договором N 010/15-44/07-697 від 27.12.2007 року ОСОБА_1 або іншою особою?

2. Чи виконаний підпис від ім`я ОСОБА_1 у заяві про видачу коштів за кредитним договором N 010/15-44/08-070 від 25.02.2008 року ОСОБА_1 або іншою особою?

3. Чи виконані підписи в зазначених в запереченнях представника Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" - Приходько В.М. від 27.07.2021 року (вх. 14065) додаткових угодах до кредитних договорів, що ніби то укладались із позичальником датованих 23.03.2009 року, 06.12.2010 року, 15.03.2013 року, 25.12.2013 року ОСОБА_1 або іншою особою?

Проведення експертизи доручено експертам Одеського науково дослідного інституту судових експертиз. Роз`яснено сторонам положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі. Витрати, пов`язані з проведенням експертизи, покладено на ОСОБА_1 . Провадження по справі зупинено до закінчення проведення судової експертизи.

Ухвалою від 04.11.2021 Комінтернівським районним судом відновлено провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами та за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", третя особа ОСОБА_2 про зобов`язання виконати умови кредитного договору, оскільки до суду надійшов висновок експерта від 06 жовтня 2021 року N 21-5642.

Представник позивача ТОВ "ФК "Форінт" в судове засідання не з`явився, про час та дату засідання був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги ТОВ "ФК "Форінт" підтримує в повному обсязі, у задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явилась, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином.

Електронною поштою від адвоката Маркарова І.Р., що діє в інтересах ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із його мобілізацією до Збройних сил України.

Розглянувши клопотання адвоката Маркарова І.Р. про відкладення розгляду справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 8 ст. 14 ЦПК України, особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний підпис», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно із ч. 8 ст. 43 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Варто зауважити, що зазначена заява не містить електронного цифрового підпису, у порушення норм ЦПК України та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Згідно наданих адвокатом Маркаровим І.Р. документів, підтверджуючих його повноваження представника у справі вбачається, що він представляє інтереси відповідача ОСОБА_1 вже досить тривалий час. Відповідно до Витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 було мобілізовано до Збройних сил України з 02 березня 2022 року.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 була обізнана про дані обставини, проте не вжила всіх розумних заходів щодо забезпечення проведення судових засідань, що призначалися у період 2022 року та на 30.03.2023 року, що призводить до збільшення строків розгляду справи.

Таким чином, мотиви відкладення судового засідання, наведені у клопотанні адвоката Маркарова І.Р. про його призив на службу до лав Збройних сил України суд вважає безпідставними.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явились, про час та дату слухання справи повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_2 адвокат Сухецька С.М. подала до суду заяву про відкладення розгляд справи через різке погіршення здоров`я та проходженням лікування.

Зважаючи на тривалість розгляду справи, у тому числі на стадії розгляду по суті, неодноразову неявку відповідача ОСОБА_2 у судові засідання без поважних причин, відсутність у поданому його представником адвокатом Сухецькою С.М., яка вже тривалий час приймає участь у справі, клопотанні доказів обставин, на які вона посилається, і які вбачає підставою для відкладення розгляду справи, мотиви відкладення судового засідання, наведені у її клопотанні суд вважає непідтвердженими та недоведеними, в силу вимог ст. 12 ЦПК України.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження викладених у клопотанні адвоката Сухецької С.М. обставин.

З огляду на наведене, заявлене адвокатом Сухецькою С.М. клопотання не підлягає задоволенню.

Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 3 ст.13 ЦПК України встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Учасники справи мають права, встановлені ст. ст. 43, 49 ЦПК України, в тому числі, ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Цивільна справа перебуває у провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області з жовтня 2014 року, на стадії розгляду по суті з 07 серпня 2018 року.

Суд здійснює виклик сторін у судові засідання, в тому числі, шляхом надіслання судових повісток в порядку, встановленому ст. ст.128, 130 ЦПК України.

Сторони по справі про дату, час та місце судового засідання неодноразово повідомлялись належним чином.

Однак, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неодноразово надсилали до суду клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату або не з`являлися у судове засідання без поважних причин.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також їх представники впродовж всього часу розгляду справи вже скористалися правом подачі до суду клопотань, пов`язаних із розглядом справи, крім клопотань про відкладення судових засідань, такі клопотання подавалися навіть після закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті, тобто у їх діях вбачаються ознаки дій, спрямовані на безпідставне затягування розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі №61-22682св19 навів правовий висновок, який зводиться до того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце судового засідання не є перешкодою для розгляду справи.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно із вказаним вище Указом Президента України, воєнний стан введено на всій території України.

Статтею 10 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» встановлено, що у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені (ст. 12-2 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану»).

Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

У рішеннях від 28 жовтня 1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Частинами першою та другою ст.223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Разом із цим, за змістом пункту 4 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Зважаючи на викладене, ураховуючи, що усі учасники справи, в тому числі відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належним чином повідомленими про дату, час і місце проведення судового засідання, що також підтверджується зверненнями їх представників про відкладення розгляду справи на іншу дату, беручи до уваги, що наявних у справі матеріалів достатньо для встановлення судом характеру спірних правовідносин, розгляду справи та ухвалення рішення, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи, які не з`явилися в судове засідання.

В діях відповідачів та їх представників вбачається зловживання правами, що направлене на затягування розгляду справи.

У випадку, коли учасник судового процесу протиправно, несумлінно та неналежно виконує належній їй процесуальні права та обов`язки, з корисливим або особистим мотивом, що завдають шкоду інтересам правосуддя та (або) інтересам осіб, які беруть участь у справі, або недобросовісно поводить себе в інших формах, це є зловживанням процесуальними правами.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами. (постанова ВС від 18 жовтня 2021 року у справі № 299/3611/19 (провадження № 61-9218св21)).

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Суд відзначає, що відкладення розгляду справи за вказаних обставин суперечитиме завданням цивільного судочинства, закріпленим у ч.1 ст.2 ЦПК України, сутнісним змістом яких є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Вимоги статті 169 ЦПК України покладають на суд обов`язок відкладати розгляд справи в межах строків, встановлених ст. 157 ЦПК України, і за визначених цією нормою обставин. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд також враховує необхідність дотримання вимог ст. 23, частини 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» .

За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.

У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ "ФК "Форінт" задовольнити, а позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 27.12.2007 року між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №010/15-44/07-697 (із змінами та доповненнями /т. 1 а.с. 49-78/) за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 200 000,00 дол. США під 12,75% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 15.12.2017р., на розвиток бізнесу.

Між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 також були укладені додаткові угоди: №010/15-44/07-697/1/1 від 23.03.2009 року; №010/15-44/07-697/2 від 06.12.2010 року; №010/15-44/07-697/3 від 15.03.2013 року; до кредитного договору №010/15-44/08-070 від 25.02.2008 року.

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №010/15-44/07-697 від 27.12.2007р. між вказаними сторонами також був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Скопелідіс Т.Г., реєстровий №2550 від 28.12.2007 року, згідно якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно: кафе "Вечірнє" за адресою: АДРЕСА_1 .

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №010/15-44/07-697 від 27.12.2007р. між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 12/3-2/821 від 06.12.2010 року.

Згідно п.2.2. вказаного договору поруки № 12/3-2/821 від 06.12.2010 року, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед банком відповідати по борговим зобов`язання боржника, що зазначені в п. 1.3 даного Договору, які виникають з умов Кредитного договору, в казаного в п. 1.2 даного Договору (прим. - Кредитний договір № 010/15-44/07-697 від 27.12.2007р., укладений із ОСОБА_1 ) а саме: повернути кредит в розмірі зазначеному в п.1.3. даного Договору, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках, передбачених Кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови Кредитного договору в повному обсязі.

Відповідно п. 3.1. договору поруки № 12/3-2/821 від 06.12.2010 року, сторони Договору визначають, що у випадку невиконання Боржником всіх або окремих взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, Поручитель несе солідарну відповідальність перед Банком за виконання Боргових зобов`язань у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу за Кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки, відшкодування збитків.

Згідно п. 1.7.1 Кредитного договору № 010/15-44/07-697 від 27.12.2007р. «Банк здійснює видачу Кредиту Позичальнику однією сумою чи Траншами згідно Кредитною/ними заявкою/ками Позичальника. Кредит надається однією сумою чи Траншами шляхом перерахування кредитних коштів в безготівковій формі на поточний рахунок Позичальника в Банку».

Відповідно до наданих банком виписок по рахунках /т. 2 а.с. 177-221/, відповідач ОСОБА_1 27.12.2007р. отримала кредитні кошти у розмірі 200 000 доларів США та на протязі тривалого часу з 11.01.2008р. по 30.01.2014р. регулярно вносила щомісячні платежі у погашення позики, що також окрім виписок по рахунках, додатково підтверджується заявою на видачу готівки /т. 1 а.с. 79/ та відповідними розрахунками заборгованості.

25.02.2008р. між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №010/15-44/08-070 (із змінами та доповненнями /т. 1 а.с. 8-34/) за умовами якого Позичальнику надано кредит у сумі 68 000,00 дол. США під 13,25% річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 15.02.2018р., на споживчі цілі. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №010/15-44/08-070 від 25.02.2008р. між сторонами був укладений договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Заботкіною Т.Ю., реєстровий №373 від 26.02.2008 року, згідно якого банку було передано в іпотеку нерухоме майно: кафе " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 також були укладені додаткові угоди: №010/15-44/08-070/1 від 23.03.2009 року; №010/15-44/08-070/2 від 06.12.2010 року; №010/15-44/08-070/3 від 15.03.2013 року; №010/15-44/08-070/4 від 15.03.2013 року, до кредитного договору №010/15-44/08-070 від 25.02.2008 року.

Згідно п. 1.7.1 Кредитного договору №010/15-44/08-070 від 25.02.2008р. «Банк здійснює видачу Кредиту Позичальнику однією сумою чи Траншами згідно Кредитною/ними заявкою/ками Позичальника. Кредит надається однією сумою чи Траншами шляхом перерахування кредитних коштів в безготівковій формі на поточний рахунок Позичальника в Банку».

Відповідно до наданих виписок по рахунках /т. 2 а.с. 131-172/, відповідач ОСОБА_1 25.02.2008р. отримала кредитні кошти у розмірі 68 000,00 доларів США, та на протязі тривалого часу з 03.03.2008р. по 06.03.2014р. регулярно вносила щомісячні платежі у погашення позики, що також окрім виписок по рахунках, додатково підтверджується заявою на видачу готівки /т. 1 а.с. 35/ та відповідними розрахунками заборгованості.

За приписами п.п.3, 6 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку на машинних носіях інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (діяла на момент здійснення відповідних операцій та втратила чинність на підставі Постанови Національного банку № 75 від 04.07.2018р.), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічні норми містяться в п.62 Положенні про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 (надалі - Положення).

П.п. 14 ч. 3 Розділу 1 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України вказує, що первинний документ - документ, який містить відомості про операцію.

П. 50 Розділу 3 Положення встановлює, що первинні документи складаються на бланках форм, затверджених відповідно до законодавства України. Документування операцій може здійснюватися з використанням бланків, виготовлених банком самостійно, які повинні містити обов`язкові реквізити чи реквізити форм, затверджених відповідно до законодавства України.

Згідно п. 51 Розділу 3 Положення Первинні та зведені облікові документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування банку, від імені якого складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі.

Отже на підтвердження видачі кредитних коштів, тривалого обслуговування кредитів та наявності прострочених зобов`язань, банком надані первинні бухгалтерські документи кредитні договори, виписки з особових рахунках клієнта ОСОБА_1 , які є підтвердженням виконаних операцій та приймаються судом в якості доказу.

Отже, АТ "Райффайзен Банк Аваль" виконав свої зобов`язання за вказаними договорами, однак ОСОБА_1 з 2014 року припинила виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами, через що, станом на 06.10.2014р. заборгованість за кредитним договором №010/15-44/07-697 від 27.12.2007р., становить 130 463,55 дол. США, з яких заборгованість по кредиту складає 117 147,56 дол. США, заборгованість по відсоткам 11 202,41 дол. США, пеня за відсотками - 678,73 дол. США (гривневий еквівалент за курсом НБУ 12,9490 грн. від 06.10.2014р. дорівнює 8 788,91 грн.) /Т.1 а.с. 6/, пеня за тілом кредиту 1 434,86 дол. США (гривневий еквівалент за курсом НБУ 12,9490 грн. від 06.10.2014р. дорівнює 18 580,07 грн.);

за кредитним договором №010/15-44/08-070 від 25.02.2008р. становить 45 664,29 дол. США, з яких заборгованість по кредиту складає 41 210,88 дол. США, заборгованість за відсотками - 3 774,4 дол. США, пеня за відсотками 214,62 дол. США (гривневий еквівалент за курсом НБУ 12,9490 грн. від 06.10.2014р. дорівнює 2 779,12 грн.), пеня за тілом кредиту 464,39 дол. США (гривневий еквівалент за курсом НБУ 12,9490 грн. від 06.10.2014р. дорівнює 6 013,41 грн.).

Відповідно до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У пункті 4.1.1. кредитного договору № 010/15-44/08-070 від 25.02.2008р. сторони погодили, що за порушення прийнятих на себе зобов`язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим Договором строки, Позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення (аналогічні умови викладені і у п. 4.1.1. кредитного договору № 010/15-44/07-697 від 27.12.2007р.).

Аналіз умов кредитного договору свідчить про те, що розмір пені, погоджений сторонами у кредитному договору, пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України. При цьому оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися лише у національній валюті України - гривні.

Такий висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 01.04.2015 у справі № 909/660/14, а також у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 905/1923/16, від 13.07.2018 у справі № 916/2393/17, від 06.03.2019 у справі № 916/4692/15.

Відтак, банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши кредити у розмірі та на умовах, встановленими кредитними договорами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання виконати умови кредитних договорів, суд критично віднісся до доводів ОСОБА_1 про те, що кредитні кошти від банку вона не отримувала, оскільки це спростовується матеріалами по справі та встановленими преюдиціальними фактами.

Суд виходить з того, що матеріали справи містять достатню сукупність доказів, в тому числі первинних бухгалтерських документів (виписки по рахунках, копії додаткових угод до кредитних договорів, які укладені вже після отримання кредитних коштів, розрахунки заборгованості, копії нотаріально посвідчених договорів іпотеки, укладені в забезпечення виконання кредитних угод, тощо) які підтверджують отримання ОСОБА_1 кредитних коштів як за кредитним договором № 010/15-44/07-697 від 27.12.2007р., так і за кредитним договором № 010/15-44/08-070 від 25.02.2008р.

Окрім того, згідно наданих копій письмових листів-звернень ОСОБА_1 до банку із підтвердженням використання кредитних коштів, врегулювання боргу, внесення змін до кредитних угод тощо, ОСОБА_1 неодноразово на протязі 2010-2014 роках підтверджувала отримання спірних кредитних коштів (письмові звернення ОСОБА_1 від 26.10.2010р., 11.10.2013р., 18.09.2014р.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.06.2020 року у справі № 640/18354/14-ц зазначено, що Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справі № 911/3685/17.

Отже наведені вище листи-звернення ОСОБА_1 до банку (від 26.10.2010р., 11.10.2013р., 18.09.2014р. тощо) суд приймає в якості доказу на підтвердження обставин, зокрема, наявності заборгованості, її розміру, визнання боржником такої заборгованості.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом (Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі N 522/16724/16 (провадження N 61-28810св18).

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

16.03.2020 Комінтернівським районним судом Одеської області по справі № 504/1533/15-ц рішенням, залишеним в силі Одеським апеляційним судом постановою від 24.05.2022р., позовні вимоги ТОВ "ФК "Форінт" задоволені та звернено стягнення на предмети іпотеки, які належить ОСОБА_1 і забезпечують виконання нею зобов`язань за кредитними договорами, заборгованість за якими стягується у справі № 504/3694/14-ц.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховним Судом у постанові від 26.11.2019 по справі №922/643/19 зазначено, що факти, установлені у прийнятих раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер (обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ .

Постанова Одеського апеляційного суду від 24.05.2022 у справі № 504/1533/15-ц містить наступні висновки: судом першої інстанції встановлено, що 27.12.2007 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 , був укладений кредитний договір N 010/15-44/07-697, відповідно до умов, якого ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 200 000,00 дол. США із встановленою процентною ставкою 12,75 % річних.

Між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 додатково були укладені додаткові угоди, до кредитного договору N 010/15-44/08-697 від 27.12.2007 року.

Згідно з кредитним договором N 010/15-44/08-070 від 25.02.2008 року, укладеного між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 , остання отримала кредит в розмірі 68 000,00 дол. США із встановленою процентною ставкою 13,25 % річних.

Між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_1 додатково були укладені додаткові угоди: N 010/15-44/08-070/1 від 23.03.2009 року; N 010/15-44/08/070/2 від 06.12.2010 року; N 010/15-44/08/070/3 від 15.03.2013 року; N 010/15-44/08/070/4 від 15.03.2013 року, до кредитного договору N 010/15-44/08-070 від 25.02.2008 року.

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" належним чином виконав свої зобов`язання за кредитними договорами, про що свідчить заява на видачу готівки N 5 від 26.02.2008 року на суму 68 000,00 дол. США, еквівалент у гривнях 343 400,00 грн. та заява на видачу готівки N 2 від 28.12.2007 року на суму 200 000,00 дол. США, еквівалент у гривнях 1 010 000,00 грн.

Заборгованість ОСОБА_1 , у відповідності до довідки про стан заборгованості по кредитному договору N 010/15-44/07-697 від 27.12.2007 року, станом на 06.04.2015 року, складає 145 240,66 дол. США та по кредитному договору N 010/15-44/08-070 від 25.02.2008 року, станом на 06.04.2015 року складає 50 885,62 дол. США.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позичальник та іпотекодатель, відповідачка ОСОБА_1 , не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та договором іпотеки в сумі, строки та на умовах, що передбачені вказаними договорами……».

ОСОБА_1 з квітня 2014 року не виконує свої зобов`язання за кредитними договорами, через що, станом на 06.04.2015 заборгованість за кредитним договором N 010/15-44/08-070, становить 50885,62 дол. США, а за кредитним договором N 010/5-44/07-697, становить 145240,66 дол. США (Комінтернівський районний суд Одеської області у рішенні від 16.03.2020р. по цій же справі № 504/1533/15-ц).

З наведеного вбачається, що факти видачі кредитних коштів позичальнику ОСОБА_1 на виконання умов кредитних договорів; наявності заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ "ФК "Форінт", правонаступником АТ "Райффайзен Банк Аваль" за цими кредитними договорами; порушення ОСОБА_1 зобов`язань перед кредитором за кредитними договорами та відповідно виникнення у неї обов`язку щодо погашення заборгованості у визначеному у судових рішеннях розмірі, які мають значення при розгляді спору про стягнення заборгованості, встановлені судовими рішеннями в іншій справі за участю тих же сторін та в силу частин 1 та 4 ст. 82 ЦПК України не потребують доказування, тобто є преюдиціальними.

Вірно звернено увагу позивачем, розмір стягнутої у справі №504/1533/15-ц заборгованості перевищує заборгованість, заявлену позивачем до стягнення у цій справі.

Звертаючись до розміру заборгованості ОСОБА_1 перед кредитором, Одеським апеляційним судом звернено увагу у постанові від 24.05.2022р., що відповідачка визнавала факт невиконання умов кредитних договорів та договору іпотеки та не оспорювала суму заборгованості за кредитним договором.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 щодо невиконання Банком перед нею умов кредитних договорів в частині видачі кредитних коштів, зазначена позиція спростовується фактами, встановленими постановою Одеського апеляційного суду від 24.05.2022р.

Верховний суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі N 522/16724/16 (провадження N 61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: "обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

З приводу судової почеркознавчої експертизи, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Ухвалою від 04.11.2021 року провадження у справі було поновлено через надходження до суду 03.11.2021 року клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, уточнення порівняльного матеріалу, необхідних для проведення експертизи за матеріалами справи. Підставою для поновлення суд зазначив частину 1 статті 254 ЦПК України (усунення обставин, що викликали його зупинення), оскільки до суду надійшов висновок судового експерта від 06 жовтня 2021 року №21-5642.

Матеріали справи містять супровідний лист експертної установи від 06 жовтня 2021 року №21-5642 (надійшов до суду 03.11.2021), за яким до суду направлено клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, уточнення порівняльного матеріалу та рахунок від 06.10.2021 на оплату послуг з проведення експертизи. У випадку відсутності оплати рахунку за проведення експертизи та/або незадоволення клопотання експерта протягом 45 календарних днів з дня направлення рахунку та клопотання відповідно до п. 4.10. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, ухвала суду залишиться без виконання (буде складено Повідомлення про неможливість надання висновку).

У матеріалах справи відсутні відомості про своєчасне виконання ініціатором експертизи ОСОБА_1 вимог клопотання судового експерта та доказів оплати вартості експертизи.

Листом Одеського науково дослідного інституту судових експертиз (ОНДІСЕ) від 14.12.2021 року за вих. № 21-5642, що зареєстровано в канцелярії суду 05.02.2022 року за вх. 2117, повідомлено суд про залишення ухвали від 19.08.2021 року без виконання, відповідно до п.1.13. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, через несплату вартості експертизи та ненадання необхідних матеріалів за клопотанням судового експерта.

Квитанція №34 від 15.07.2022р. не є належним доказом виконання вимог ухвали суду від 19.08.2021 року, бо сплачена з пропуском 45-тиденного строку на оплату рахунку (у строк понад 9 місяців з дня надання рахунку, та не особою, на яку покладено витрати по експертизі. На час сплати ухвала про призначення судової почеркознавчої експертизи буда повернена експертною установою без виконання.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПК).

З урахуванням наведеного, права відповідачів не є порушеними, бо очевидна недобросовісна поведінка відповідача ОСОБА_1 під час процедури доказування, яка виражається в діях, направлених на перешкоджання встановленню дійсних обставин справи або затягування судового розгляду.

Принцип добросовісності це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Складовими цього принципу в цивільному судочинстві є:

- заборона зловживання процесуальними правами (пункт 11 частини третьої статті 2, частина перша статті 44 ЦПК України);

- вимога добросовісного виконання процесуальних обов`язків (частина 3 статті 27 ЦПК України (в редакції 2004 року), частина перша статті 44 ЦПК України);

- процесуальний естопель або доктрина заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium)

- заборона чинити інші протиправні перешкоди у здійсненні правосуддя (введення суду в оману, використання втрачених процесуальних можливостей).

Штучне ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій, є зловживання процесуальними правами (постанова ВС від 12 жовтня 2022 року у справі № 345/2935/21 (провадження № 61-2472св22)).

Вибірковість отримання процесуальних документів (Постанова ВС від 04 листопада 2020 року у справі № 643/7807/13-ц (провадження № 61-19085св19), направлених судом, або умисне неотримання поштових відправлень із суду за умови, що отримувач достовірно знає, що ним подана скарга до суду (Постанова ВС від 06 квітня 2020 року у справі № 732/1737/18 (провадження № 61- 16176св19), неповідомлення суду про будь-які обставини, які можуть зробити неможливим отримання листа, або про можливу зміну свого місцезнаходження, відсутність інтересу до справи тривалий час, відсутність реакції на повідомлення суду на електрону адресу та за номером його мобільного телефону (Постанова ВС від 13 січня 2021 року у справі № 199/7620/19 (провадження № 61-12590св20) є також формою зловживання процесуальними правами.

Поведінка відповідачів у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 явно вказує на її недобросовісність, бо протягом усього часу розгляду справи мали місце неявки у судові засідання без поважних причин, або взагалі неповідомлення причин неявки, пред1явлення ОСОБА_1 завідомо необґрунтованого та безпідставного позову про зобов`язання кредитора виконати умови кредитних договорів, незважаючи на достатню сукупність доказів зворотного; несвоєчасне подання клопотань про призначення судової експертизи, затягування проведення судової експертизи шляхом ненадання зразків підписів та оплати послуг експерта; відсутність інтересу до справи тощо.

З огляду на положення статті 79, 80 ЦПК України, суд приходить до висновку про достатність доказів у справі, за наявності яких суд може ухвалити судове рішення.

Судом також приймається до уваги заява АТ "Райффайзен Банк Аваль", підтримана ТОВ "ФК "Форінт", про застосування до вимог ОСОБА_1 строків позовної давності, проте вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Правила про позовну давність мають застосовуватися, коли буде доведення існування самого суб`єктивного права або факту його порушення.

Таким чином, пропущення строку позовної давності є підставою для відмови в позові у разі доведеності позовних вимог.

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 , позивач підтверджує факт укладення від її імені та від імені Банку кредитного договору № 010/15-44/07-697 від 27.12.2007р. та кредитного договору №010/15-44/08-070 від 25.02.2008 року.

Згідно виписок по рахунках, Банк перерахував позичальнику ОСОБА_1 кредитні кошти за кредитним договором № 010/15-44/07-697 від 27.12.2007р. саме 28.12.2007р. (тобто в день укладення кредитного договору) у розмірі 200 000 дол. США; за кредитним договором №010/15-44/08-070 від 25.02.2008 року сума кредитних коштів у розмірі 68 000 дол. США була перерахована ОСОБА_1 26.02.2008 року (тобто наступного дня після підписання кредитної угоди).

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про зобов`язання виконати умови кредитного договору лише у червні 2017 року, тобто із пропуском загальної позовної давності у три роки.

Разом з цим, незважаючи на те, що у даному випадку пропущення строку позовної давності є окремою підставою відмови у позові, проте суд наголошує про недоведеність ОСОБА_1 своїх позовних вимог, у зв`язку із чим, строк позовної давності у даному випадку судом не застосовується.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 546, 553, 554, 559 ЦПК України передбачено, що зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи положення ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Отже, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 010/15-44/07-697 від 27.12.2007р. у загальному розмірі 128 349,97 дол. США (тіло та відсотки) та 27 368,98 гривень пені та підлягають задоволенню вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми боргу за кредитним договором №010/15-44/08-070 від 25.02.2008р. у загальному розмірі 44 985,28 дол. США (тіло та відсотки) та 8792,53 грн. пені.

Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача ТОВ "ФК "Форінт" відповідачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суду надано не було, натомість позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню у зв`язку із їх безпідставністю.

Вирішуючи питання стосовно судового збору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжного доручення №346222 від 10.10.2014 при подачі позову позивачем АТ "Райффайзен Банк Аваль" був сплачений судовий збір у сумі 3654,00 грн /Т.1 а.с.1/.

В порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд присуджує із кожного з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі по 1827,00 грн.

Щодо сплаченого судового збору за позовом ОСОБА_1 , то з огляду на відмову у його задоволенні, підстави для відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позову про зобов`язання виконати умови кредитних договорів за рахунок відповідача АТ "Райффайзен Банк Аваль" правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт", за участю третьої особи ОСОБА_2 - відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3,15,16,258,525-527,546,551,625, 629,1050,1054 ЦК України, ст.ст. 12,13,83,141,223,229,247,258-259,263-265,273,352, 354,355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (юридична адреса: 01010, м. Київ, вулиця Князів Острозьких, будинок 32/2, Код ) суму заборгованості за кредитним договором № 010/15-44/07-697 від 27.12.2007р. в загальному розмірі 128 349 (сто двадцять вісім тисяч триста сорок дев`ять) дол. США 97 центів (тіло та відсотки) та 27 368 (двадцять сім тисяч триста шістдесят вісім) гривень 98 копійок пені, у тому числі: сума заборгованості за тілом кредиту - 117 147,56 дол. США, сума заборгованості за відсотками - 11 202,41 дол. США, пеня за відсотками - 8 788,91 грн., пеня за тілом кредиту - 18 580,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (юридична адреса: 01010, м. Київ, вулиця Князів Острозьких, будинок 32/2, Код ) суму заборгованості за кредитним договором № 010/15-44/08-070 від 25.02.2008р. в розмірі 44 985 (сорок чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят п`ять) дол. США 28 центів та 8 792,53 (вісім тисяч сімсот дев`яносто дві) гривні 53 копійки пені, у тому числі: сума заборгованості за тілом кредиту - 41 210,88 дол. США, сума заборгованості за відсотками - 3 774,4 дол. США, пеня за відсотками - 2 779,12 грн., пеня за тілом кредиту - 6 013,41 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" (юридична адреса: 01010, м. Київ, вулиця Князів Острозьких, будинок 32/2, Код ) судовий збір в сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) гривень 00 копійок.

В інших частинах позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Форінт" - відмовити.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства АТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль", за участю третьої особи ОСОБА_2 , про зобов`язання виконати умови кредитного договору № 010/15-44/07-697 від 27.12.2007р. та кредитного договору № 010/15-44/08-070 від 25.02.2008р. відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров