Єдиний унікальний номер судової справи: 225/312/23
Номер провадження: 2/225/109/2023
Дзержинський міський суд Донецької області у складі:
головуючого - судді Мигалевича В.В.,
за участю секретаря Голубової О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом представника позивача адвоката Крічфалушій Людмили Іллівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Торецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) про визнання батьківства,-
У лютому 2023 року до Дзержинського міського суду Донецької області надійшла позовна заява представника позивача адвоката Крічфалушій Людмили Іллівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Торецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) про визнання батьківства.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив таке:
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали спільно та були зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (до проведення декомунізації та перейменування АДРЕСА_2 ). Факт спільного проживання та реєстрації підтверджується Актом виданим представником вуличного комітету. Позивач та Відповідач перебували в фактичних шлюбних відносинах але через власні переконання не зареєстрували шлюб. Протягом спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 в якому відомості про батька були записані зі слів матері на підставі вимог частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, зокрема батьком дитини вказаний ОСОБА_4 , однак дані відомості не відповідають дійсності, ОСОБА_2 допустила помилку при зазначені батька дитини.
Після народження дитини відповідач перебувала у пригніченому стані та вони не змоги досягти згоди щодо подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви щодо батьківства. Після виписки відповідача з пологового будинку остання продовжила проживати разом з ним і сином за адресою АДРЕСА_1 (до проведення декомунізації та перейменування АДРЕСА_2 ) до 2014 року.
В 2014 році мати ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , виїхала у невідомому напрямку та більше не контактувала із сином, не брала участі у його вихованні, не забезпечувала матеріально, не зв`язувалась із ним та ОСОБА_1 а також більше не з`являлася за місцем проживання, що підтверджується Актом виданного (представником вуличного комітету/орган самоорганізації населення Доброта ОСОБА_5 від 10.06.2017 року.
На даний час позивач несе усі витрати по утримання сина ОСОБА_3 . З метою підтвердження свого батьківства ОСОБА_1 замовив медико-генетичний тест на батьківство в лабораторії ENDEAVOR DNA LABARATORIES, згідно з результатами якого ймовірність його батьківства відносно сина ОСОБА_3 становить 99.999998%, ідентифікатор справи MGT9042UA. Після народження дитини позивач постійно спілкувався з сином та проводив час з ним, цікавився його особистим життям, брав участь у його навчанні та вихованні, надавав матеріальну допомогу, що підтверджується Актом представника вуличного комітету Підгурською Вірою Іванівною від 10.06.2017 року.
На даний момент ОСОБА_1 являється внутрішньо переміщеною особою та проживає за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується Актом Тернопільської філії ТОВ КК Будсервіс №395 віл 30.12.2022 року.
На підставі викладеного, позивач просить визнати його батьківство щодо ОСОБА_3 , виключити із актового запису відомості про батька ОСОБА_6 , а також нести в актовий запис відомості про батька ОСОБА_1 .
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за їх відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, заперечень проти заочного розгляду справи не висловлено.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позов не надавала.
Представник третьої особи без самостійних вимог: Торецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) до судового засідання не з`явився, однак про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи повторну неявку відповідача, не надання нею відзиву та думку представника позивача, який надав до суду заяву, в якій заперечень проти заочного розгляду справи не висловив, судом відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, за наявними у справі матеріалами.
Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав:
Судом установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали спільно і перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Факт спільного проживання та реєстрації підтверджується копією Акту вуличного комітету від 10.06.2017.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився спільний син ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 05 березня 2009 року, в якому відомості про батька були записані зі слів матері на підставі вимог частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
У 2014 році ОСОБА_2 залишила місце своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , і поїхала у невідомому напрямку, після чого за даною адресою вона більше не з`являлася, ОСОБА_3 не відвідувала, участі у вихованні та утриманні сина не приймала, що підтверджується копією Акту вуличного комітету від 10.06.2017, який наявний в матеріалах справи.
Позивач ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки №5213 від 08.06.2017, виданої головою органу самоорганізації населення «Доброта».
Даний факт також підтверджується копією Акту вуличного комітету від 10.06.2017, в якому зазначено, що даний будинок на праві власності належить бабусі ОСОБА_1 - ОСОБА_7 . Крім того, а Акті зазначено, що ОСОБА_1 самостійно займається вихованням та утриманням сина. Дитина охайна, відвідує школу, займається танцями, фізично розвинута, підтримує дружні стосунки з однолітками, з повагою ставиться до дорослих. У будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є все необхідне для розвитку та виховання дитини. ОСОБА_1 займається вихованням сина, контролює відвідування школи, вчить з ним уроки, оскільки мати дитини ОСОБА_2 покинула місце свого проживання і поїхала в невідомому напрямку, з того часу за місцем мешкання вона не з`являлася.
ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , наразі фактично проживає на адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується копією Акту №395 від 30.12.2022, виданого ТФ ТОВ «КК «Будсервіс».
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122, 125 цього Кодексу.
Таким чином, сімейні правовідносини між батьками та дітьми виникають за умови наявності такого юридичного факту, як походження дитини від батьків, що засвідчене компетентним органом - органом ДРАЦС.
Згідно зі ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. За ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини.
Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як. батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.
Згідно з ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до вимог ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Відповідно до вимог ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.
Зазначений строк позивачем дотримано.
Пунктом 10 Постанови від 15.05.2006р. N 3 Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті122,124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті126,127 СК).
За п. 6 цієї ж Постанови, у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.
Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).
Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно зі звітом про встановлення батьківства ДНК, який складений лабораторією «Endeavor DNA», 26.07.2022 року відбувся забір біологічного матеріалу для ДНК у дитини, ОСОБА_3 , та вірогідного батька, ОСОБА_1 . Вірогідний батько не може бути виключений в якості біологічного батька дитини, яка проходить тестування. Ґрунтуючись на аналізі локусів STR, перерахованих вище, вірогідність батьківства 99,999998%.
Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та на спростування звіту про встановлення батьківства ДНК, який складений лабораторією «Endeavor DNA» суду не надано.
За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.
Дослідив докази, суд доходить висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити. Батьком дитини відповідно до звіту про встановлення батьківства ДНК справді є позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , який зазначений батьком ОСОБА_3 , згідно документів, кровного споріднення з дитиною не має, тож суд робить висновок, що він не є біологічним батьком. Дитина народжена відповідачкою від іншого чоловіка - позивача, з яким вона фактично перебувала у шлюбних відносинах, що підтверджується Актами вуличних комітетів. Суд також приймає до уваги докази, які підтверджують обставини того, що ОСОБА_1 постійно проживає разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , приймає участь в його вихованні, утраманні.
За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 задля якнайкращих інтересів дитини підлягає задоволенню з одночасним виключенням з актового запису про народження ОСОБА_3 відомостей про ОСОБА_4 як батька.
Враховуючи вищезазначене, суд задовольняє позовні вимоги.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 12, 13, 81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця міста Дзержинськ Донецької області, РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області від 20.08.2005, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Дзержинськ Донецької області.
Внести зміни в актовий запис №72 від 05 березня 2009 року про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :
-виключити з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за №72 від 05 березня 2009 року, вчиненого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, дані про батька ОСОБА_4 ;
-батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , записати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця міста Дзержинськ Донецької області, РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області від 20.08.2005, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
-в графі «відомості про дитину» актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за №72 від 05 березня 2009 року змінити прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », по батькові дитини з « ОСОБА_10 » на « ОСОБА_11 ».
Стягнути з ОСОБА_2 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Дзержинським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: В.В. Мигалевич