Справа № 466/546/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:
головуючої - судді Зими І.Є.
при секретарі Колодій Я.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Кравчук Х.М., в інтересах позивача ОСОБА_1 , про стягнення витрат на правову допомогу, -
в с т а н о в и в:
заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20.03.2023 року в справі № 466/546/23 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.01.2023р. і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 1073,60 грн. судового збору.
24.03.2023р. до суду надійшла заява адвоката Кравчук Х.М., в інтересах позивача ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. Розгляд справи просила проводити у її відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Не подав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.
За правилами п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування стороною позивача надано договір про надання правничої допомоги від 03.01.2023р., укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , згідно якого сторони узгодили фіксовану суму адвокатського гонорару - 2000 грн, акт № 1 виконаних робіт , довідку про оплату позивачем послуг правової допомоги адвокату.
На думку суду, витрати на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
Керуючись ст.ст. 133,137,141, 247 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Заяву адвоката Кравчук Х.М., в інтересах позивача ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу - задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) грн. витрат на правову допомогу.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований та проживає у АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного його тексту , апеляційної скарги.
Суддя І. Є. Зима