Справа № 161/1111/23
Провадження № 2/161/1218/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 квітня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Івасюти Л.В.

за участю секретаря судового засідання Вольської А.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Турійська селищна рада Ковельського району Волинської області, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що вона з 21.05.2013 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2016 було розірвано. У зазначеному шлюбі в них народився син: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що з відповідачем вони перестали проживати з дня народження сина, він не приймав та не приймає участі в його вихованні та утримання. Син постійно проживає з нею, спочатку у м. Луцьку, а після того як вона створила нову сім`ю в с. Новий Двір, Ковельського району, Волинської області. В новому шлюбі в неї народилося двоє дітей, батько яких, також займається вихованням та утриманням сина ОСОБА_2 .

Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання, побут та умови проживання, не забезпечує сина фінансово. Місце проживання та перебування відповідача їй невідоме.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 02.02.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Відзиву від відповідача у встановлений ухвалою строк до суду не надходило.

Ухвалою суду від 13.03.2023 закрито підготовче провадження у справі.

В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала та просила задовольнити з наведених у позовній заяві підстав, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення у справі. Позивач просила судові витрати з відповідача не стягувати.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки та розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Турійська селищна рада Ковельського району Волинської області, в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки. Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило.

За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 (а.с.12).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.12.2016 (а.с.10).

Із акту обстеження умов проживання від 09.01.2023 № 4, виданого Турійською селищною радою, вбачається, що малолітній ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю, її чоловіком та двома іншими дітьми у домоволодінні, яке належить ОСОБА_4 . Стосунки в сім`ї дружні, щирі, для нього створені належні умови для розвитку та навчання. ОСОБА_4 забезпечує дітей всім необхідним, діти знаходяться на його утриманні.

Довідкою Новодвірського ліцею від 09.01.2023 № 01-ВК, підтверджено, те що ОСОБА_2 навчається иам у 2-му класі, за весь період перебування дитини там, його батько ОСОБА_3 контакту з ліцеєм не підтримував. Також ОСОБА_3 не підтримував контакту з дошкільним навчальним закладом за період з 22.11.2017 по 23.06.2021, коли малолітній ОСОБА_2 , відвідував його (а.с.19, 20).

З висновку Турійської селищної ради № 64/05.22/2-23 від 10.01.2023, випливає, що з моменту народження ОСОБА_2 , його батько ОСОБА_3 не спілкується з сином, місце його знаходження на даний час не відоме. Батько не виявляв бажання займатися вихованням сина та в добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає. Малолітній ОСОБА_2 проживає разом з матір`ю та її цивільним чоловіком, ОСОБА_4 , який займається вихованням та матеріальним забезпеченням ОСОБА_2 . ОСОБА_3 не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує його необхідним харчуванням та медичним доглядом, не навідує сина, не проявляє інтересу до його вподобань та захоплень. Відтак, служба у справах дітей вважає за доцільне, просити суд позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 .

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це, насамперед, є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

Як вказано в ч.1 ст.17 Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07.12.2006 у справі «Хант проти України»).

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач тривалий час не бере участі у вихованні сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує його необхідними матеріально-побутовими умовами, доглядом, вихованням, не спілкується з ним. Зазначені фактори в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини та самоусунення від виконання батьківських обов`язків.

Проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , що відповідатиме його інтересам.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 89, 200, 206, 263, 264, 265, 280, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст. 19, 150, ч.2 ст.164, 165-167 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 );

Відповідач: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - невідомо);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Турійська селищна рада Ковельського району Волинської області (адреса: Майдан Центральний, 1, смт. Турійськ, Ковельський район, Волинська область).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта