Справа № 143/1121/20
06.04.2023 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Сича С.М.,
за участю секретаря Левченко М.О.,
розглянувши у приміщенні Погребищенського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , про відшкодування витрат в порядку регресу, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,-
Позов мотивовано тим, що 17 червня 2019 року близько 06 год. 50 хв. в м. Києві по Кільцевій дорозі, 8, трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення з транспортним засобом «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого було пошкоджено даний транспортний засіб, яким керував ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №АО/0040751, укладеного із ПрАТ «АСК «Інго Україна», строк дії якого з 20.12.2018 року по 29.12.2019 року.
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 липня 2019 року відповідача визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди.
На дату скоєння цієї пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована.
20 червня 2019 року потерпілий подав до позивача повідомлення та заяву про відшкодуваня оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо -транспортної пригоди.
24.06.2019 року МТСБУ направило відповідачу листа з пропозицією самостійно врегулювати спір з потерпілим, який він залишив без відповіді.
Листом від 24.09.2019 року ОСОБА_1 висловив непогодження у діях МТСБУ, проте такі непогодження відповідача законного підтвердження не мають.
Моторно (Транспортне) страхове бюро України, посилаючись на положення статей 22, 1166, 1187, 1191 ЦК України та норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, звернулося до суду з даним позовом.
Ухвалою судді від 30.09.2020 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків (Т.1, а.с.48).
12.10.2020 року представник позивача- адвокат Купар І.Ю. через канцелярію суду подав заяву про усунення недоліків (Т.1, а.с. 51-52).
Ухвалою судді від 19.10.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін (Т.1, а.с.56-57).
07.12.2020 року до канцелярії суду поштовим зв`язком надійшли клопотання (заява) про заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзив на позовну заяву та клопотання про призначення авто-товарознавчої експертизи представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Маркової О.В. від 04.12.2020 року (Т.1, а.с.74-84).
Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про розмір фактичних витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при ДТП, натомість Звіт складений оцінювачем ОСОБА_3 , про проведення якого відповідач не повідомлявся, на переконання відповідача не є доказом в розумінні ЦПК України, оскільки ДТП сталось 17.06.2019 року, а звіт складений лише 14.07.2019 року. З огляду на наведене вважає даний звіт таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України від 24.11.2011 р. № 142/5/2092, що викликає сумнів у його належності та допустимості як доказу. Крім того, на думку представника відповідача, має залучатися до участі у справі експерт, який має ліцензію на здійснення судово-експертної діяльності і таку особу внесено до Державного реєстру атестованих судових експертів, а в матеріалах справи відсутні дані про те, що спеціаліст Лепіска О.М., як експерт відповідає вимогам, зазначеним у ст.10 Закону України « Про судову експертизу». Відповідач не погоджується із вартістю відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , та на його переконання вважає, що вартість відновлювального ремонту автомобіля є значно завищеною, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача (Т.1, а.с.77-81).
Ухвалою судді від 09.12.2020 року заяву представника відповідача- адвоката Маркової О.В. про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено (Т.1 а.с.86)
19.01.2021 року не електронну пошту суду надійшло клопотання представника позивача - адвоката Купара І.Ю. про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог стосовно предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 (Т.1 а.с.95).
Ухвалою судді від 19.01.2021 року клопотання представника позивача - адвоката Купара І.Ю. про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_2 - задоволено (Т.1 а.с. 101-102).
10.03.2021 року до канцелярії суду поштовим зв`язком надійшли письмові пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_2 від 04.03.2021 року, в яких він підтверджує факти та обставини, що викладені представником МТСБУ у позовній заяві та зазначає, що відповідач був визнаний винним у скоєнні ДТП, внаслідок якого був пошкоджений його автомобіль. У зв`язку із відсутністю у відповідача страхового полісу обов`язкового цивільного страхування власників наземних транспортних засобів він звернувся до МТСБУ за відповідним відшкодуванням завданих йому збитків.
За зверненням МТСБУ суб`єктом оціночної діяльності була проведена оцінка завданого збитку пошкодженого автомобіля та відшкодована сума, що зазначена в матеріалах цієї судової справи. Відповідач ігнорував можливість взяти участь як в проведенні оцінки завданого йому збитку, так і в добровільному порядку відшкодувати завдані йому збитки.
Крім того, зазначає, що на даний час його автомобіль повністю відновлений, а тому не вбачає можливості і необхідності в проведенні повторного автотоварознавчого дослідження. Підтримує позовні вимоги позивача, а також просить суд розглядати справу у його відсутність (Т.1 а.с.122).
Ухвалою судді від 18.06.2021 року заяву представника відповідача- адвоката Маркової О.В. про призначення автотоварознавчої експертизи задоволено. Проведення даної експертизи доручено експертам Вінницького відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз, на час проведення експертизи провадження у справі зупинено (Т.1, а.с.159-161).
31.08.2021 року до канцелярії суду надійшов рахунок від 19.08.2021 року №2999 за проведення судової автотоварознавчої експертизи (Т.1, с.с.180-181).
01.09.2021 року судом на адресу відповідача ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням про вручення було направлено супровідний лист з рахунком для оплати експертизи (Т.1, а.с. 183), який було вручено відповідачу установою поштового зв`язку 17.09.2021 року ( Т.1, а.с. 184).
13.09.2021 року до канцелярії суду надійшло клопотання експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Віталія Добровольського про надання дозволу на проведення експертизи автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , за матеріалами справи (Т.1, а.с.185-186).
Ухвалою суду від 06.10.2021 року поновлено провадження у справі (Т.1, а.с.190).
Ухвалою суду від 18.10.2021 року клопотання експерта Вінницького відділення Київського науково - дослідного інституту судових експертиз Віталія Добровольського про надання дозволу на проведення експертизи автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_2 , за матеріалами справи задоволено та надано дозвіл на проведення судової автотоварознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду від 18.06.2021 року, за матеріалами справи. Провадження у справі на час проведення судової експертизи зупинено. (Т.1, а.с. 205-206).
18.02.2022 року від Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали цивільної справи №143/1121/20 без виконання, у зв`язку із відсутністю коштів за проведення судової автотоварознавчої експертизи відповідно до рахунку №2999 від 19.08.2021 року, ухвала суду від 18.06.2021 року залишилась не виконаною (Т.1, а.с.218).
Ухвалою суду від 15.03.2022 року поновлено провадження у справі (Т.1, а.с.220).
Ухвалою суду від 14.09.2022 року скасовано ухвалу суду від 18.06.2021 року про призначення судової авто товарознавчої експертизи, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (Т.2, а.с. 22-25).
Представник позивача - адвокат Купар І.Ю., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 06.04.2023 року, не з`явився, однак електронною поштою на адресу суду надіслав клопотання про проведення судового засідання у його відсутність та просив позовні вимоги задовольнити (Т. 2, а.с. 84).
Відповідач та його представник адвокат Маркова О.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 06.04.2023 року, не з`явилися, однак представник відповідача- адвокат Маркова О.В. подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, водночас зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача (Т.2, а.с.36).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача ОСОБА_2 до суду не з`явився, натомість подав письмові пояснення, в яких, зокрема, просить суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги позивача підтримує (Т.1, а.с.122).
Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити, виходячи із наступного.
Так, судом встановлено, що 17 червня 2019 року о 06 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Кільцевій дорозі, 8, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1 , та «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 .
Транспортний засіб марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди був застрахований у страховій компанії ПрАТ «АСК «Інго Україна», поліс №АО/0040751, строк дії якого з 30.12.2018 року по 29.12.2019 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю потерпілому - 200 000 грн.00 коп., шкоду, заподіяну майну - 100 000 грн. 00 коп., франшиза 00 грн. 00 коп. (Т.1, а.с. 10).
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не була застрахована (Т.1 а.с.11-12).
Як зазначено у вказаній постанові суду, 17 червня 2019 року о 06 год. 50 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1 , по Кільцевй дорозі, 8, у м. Києві, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку, чим порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність статтею 124 КУпАП. В суді ОСОБА_1 свою вину визнав повністю. Дана постанова суду 08.08.2019 набрала законної сили.
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на викладене вище, наявність винуватості у діях відповідача у настанні ДТП встановлена постановою суду і не підлягає доказуванню.
20 червня 2019 року водій автомобіля «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 17 червня 2019 року в м. Києві по Кільцевій дорозі, 8, та із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі оціненої шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , шляхом перерахування коштів на вказаний у заяві картковий рахунок, долучивши до заяви пакет документів щодо ДТП (Т.1 а.с. 8, 9).
Згідно Протоколу від 27.06.2019 року оцінювачем ОСОБА_3 проведено огляд транспортного засобу «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є потерпілий ОСОБА_2 та зафіксовано виявлені пошкодження (Т.1, а.с. 21-22).
Такі висновки є взаємодоповнюючими одне одного та будь-якими іншими доказами не спростовані.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно із пунктом 2.1 ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ), потерпілі.
Згідно з пунктом 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.
Згідно із абзацом другим пункту 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Пунктом 36.2 ст.36 цього Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.
Згідно із ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством.
Вирішуючи питання щодо правової природи пред`явлених позовних вимог, суд виходить із того, що регрес регулюється загальними нормами цивільного права, зокрема ст. 1191 ЦК України, а також ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а для суброгації, відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», встановлено особливий правовий режим.
За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.
Таким чином, регрес - це нове право, що виникає в особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги страховика до регресату через те, що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням.
Отже, у страхуванні відповідальності навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація неприпустима, оскільки виникають правовідносини з відшкодування витрат у порядку регресу.
Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга ст. 1187 ЦК України).
Пунктом 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно із підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню, а його цивільно-правова відповідальність як водія автомобіля «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1 , не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За частиною 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України) та розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках Ст.13 ЦПК України ).
У ст. 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За загальним правилом, закріпленим у ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частин 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Зважаючи на встановлені судом обставини справи та ураховуючи положення ст. 1191 ЦК України, підпункту 38.2.1 пункту 38.2 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
Таких висновків суд дійшов з урахуванням правової позиції, сформульованої в постанові Верховного Суду від 15.03.2021 року у справі №718/927/20-ц.
Згідно із п.1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003р. №142/5/2092, відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.
Відповідно до п.2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ.
У разі проведення судової автотоварознавчої експертизи за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта. У разі виконання судовим експертом відповідно до ч.6 ст.13 Закону України "Про судову експертизу" оцінки на договірних засадах з питань, що становлять інтерес для юридичних і фізичних осіб, він складає висновок експертного дослідження з урахуванням особливостей його оформлення згідно із законодавством (п.4.3 Методики).
Тобто результати оцінки КТЗ залежно від суб`єкта оцінки можуть бути викладені або у звіті про оцінку, або в акті оцінки КТЗ, або у висновку експерта, або у висновку експертного дослідження.
Крім того, необхідно відзначити, що ухвалою суду від 18.06.2021 року було задоволено клопотання представника відповідача- адвоката Маркової О.В. про проведення судової автотоварознавчої експертизи. Дана ухвала суду експертом В. Добровольським була залишена без виконання у зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_1 не сплатив кошти за проведення даної експертизи, висновок якої міг би підтвердити чи спростувати доводи відповідача та його представника щодо дійсного, на їх думку, розміру завданих збитків потерпілому внаслідок ДТП.
Тобто, аргументи представника відповідача адвоката Маркової О.В. щодо завищеного розміру фактичних витрат, пов`язаних з проведенням ремонтних робіт автомобіля «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_2 , є невмотивованими та ґрунтуються виключно на припущеннях, які не підтверджуються жодними доказами.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з оглядом пошкодженого транспортного засобу на проведення експертного дослідження в розмірі 920 грн.00 коп.
Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Так, позивачем згідно платіжного доручення № 9799466 від 25.08.2020 року сплачено судовий збір при подачі до суду позову в сумі 2102 грн.00 коп. (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп. (Т.1, а.с.4), який відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на його користь.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268,272, 274, 278- 285, 289, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 1166,1187,1191,1194 ЦК України, суд,-
Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України кошти в розмірі понесених витрат в сумі 90 637 (дев`яносто тисяч шістсот тридцять сім) грн. 46 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного ) страхового бюро України витрати на послуги експерта у розмірі 920 (дев`ятсот двадцять) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України сплачений при подачі позовної заяви до суду судовий збір в сумі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.
Сторони по справі:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлений 10.04.2023 року.
Суддя