К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 квітня 2023 року місто Київ

справа № 761/16481/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/590/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання: Осінчук Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП" на рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Мальцева Д.О. від 24 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП" про розірвання договору та стягнення передоплати,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до ТОВ "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП" про розірвання договору та стягнення передоплати.

Позов мотивовано тим, що 7 грудня 2020 року між сторонами укладено договір № 7/12/20, відповідно до умов якого ТОВ "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП" (підрядник) зобов`язалося власними та/або залученими силами і засобами за завданням ОСОБА_1 (замовника) виготовити конструкцію (індивідуальний виріб): ясеневі сходи, ригельна огорожа до стелі та скляна огорожа 2-го поверху та доставити її за адресою: АДРЕСА_1 . Ціна договору визначена в розмірі 110 000 грн., що еквівалентно 3 877, 33 доларам США.

Підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 договору було передбачено, що підрядник зобов`язується виконати всі роботи поетапно: придбання матеріалів, виготовлення заготовок, необхідних для проведення конкретного етапу робіт, протягом 25 робочих днів, з наступного дня після

отримання завдатку згідно пункту 3.2., за умови підписаного договору та технічного завдання (специфікації) обома сторонами.

Позивач зазначає, що на виконання умов договору нею сплачено підряднику авансовий платіж в сумі 88 103 грн. 03 коп.

26 лютого 2021 року підрядником було доставлено товар, який фактично не відповідав замовленню, оскільки передбачена договором специфікація так і не була підписана. Акти виконаних робіт не підписувалися.

19 березня 2021 року відповідачу направлено вимогу про погодження технічного завдання (специфікації), однак відповідь на неї не надійшла. В подальшому відповідачу був направлений лист про відмову від договору.

Посилаючись на те, що відповідач не виконує умови договору та не повертає сплачені кошти, позивач просив розірвати договір № 7/12/20 від 7 грудня 2020 року та стягнути з відповідача авансовий платіж в сумі 88 103 грн. 03 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договір № 7/12/20 від 7 грудня 2020 року, що укладений між ТОВ "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП" та ОСОБА_1 . Стягнуто з ТОВ "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 88 103 грн. 03 коп. Стягнуто з ТОВ "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП" на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн.

Задовольняючи позов, суд виходив із того, що між сторонами не було узгоджено та не підписано технічне завдання (специфікацію) у визначеному договором порядку, що призвело до фактичної неможливості виконання договору та виготовлення індивідуального виробу за замовленням позивача. Жодних актів виконаних робіт матеріали справи не містять. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань є підставою для розірвання договору та стягнення з нього безпідставно набутих грошових коштів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі ТОВ "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП", посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що доставка матеріалів на об`єкт переносилася у зв`язку із відсутністю там замовника, однак 25 лютого 2021 року доставка сходів все ж відбулася і вони були передані представнику замовника ОСОБА_2 , що зазначено у накладній. 16 березня 2021 року замовнику надавався акт прийому робіт на вже змонтовані сходи, що свідчить про послідовне виконання зобов`язань підрядником. В подальшому, замовник всупереч умовам договору почав вимагати виготовлення огорожі, що є неможливим без підписання акту виконаних робіт та сплати за це авансового платежу.

Крім того, 23 березня 2021 року, згідно пункту 5.3.3. договору, позивачу було направлено лист про припинення робіт та акт прийому-передачі виконаних робіт.

6 жовтня 2021 року до суду першої інстанції було надано підписані позивачем специфікації, копію вказаного вище листа та скріншоти переписки, однак суд не звернув уваги на подані докази, в результаті чого дійшов помилкового висновку щодо задоволення позову.

До апеляційної скарги скаржником додатково подані вищевказані докази.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_1 не скористалася правом на подання відзиву.

Процесуальні дії суду

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року у задоволенні клопотання ТОВ "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП" про приєднання до матеріалів справи нових доказів відмовлено.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 7 грудня 2020 року між ОСОБА_1 (замовник) та ТОВ "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП" (підрядник) укладено договір про № 7/12/20 (далі - Договір), відповідно до умов якого підрядник зобов`язався власними та/або залученими силами і засоби за завданням замовника виготовити конструкцію (індивідуальний виріб): ясеневі сходи, ригельна огорожа до стелі та скляна огорожа 2-го поверху та доставити її за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що вартість робіт за цим договором становить 110 000 грн., що еквівалентно 3 877, 33 доларам США.

За умовами пунктів 3.1.-3.4. Договору розрахунок між сторонами проводиться в декілька послідовних етапів, які залежать від етапів проведення робіт. Замовник передає підряднику аванс в розмірі 80 % від ціни договору; перед початком четвертого етапу замовник сплачує 15 % ціни договору і 5 % в момент завершення всіх робіт.

У пункті 4 Договору сторони встановили, що роботи проводяться в декілька етапів: перший етап - придбання матеріалів, виготовлення заготовок, необхідних для проведення конкретного етапу робіт, в строк протягом 25 робочих днів, з наступного дня після отримання завдатку згідно пункту 3.2., за умови підписання договору та технічного завдання (специфікації) обома сторонами; другий етап - доставка, в строк протягом 1-го робочого дня; третій етап - монтаж сходів, в строк протягом 5-ти робочих днів за умови підписання видаткової накладної на відпуск товарно-матеріальних цінностей (або Акту виконаних робіт) за проведений етап; четвертий етап - виготовлення огорожі, в строк протягом 10-ти робочих днів за умови підписання видаткової накладної на відпуск товарно-матеріальних цінностей (або Акту виконаних робіт) за проведений етап та отримання завдатку згідно пункту 3.3.;

п`ятий етап - монтаж огорожі, в строк протягом 5-ти робочих днів за умови підписання видаткової накладної на відпуск товарно-матеріальних цінностей (або Акту виконаних робіт) за проведений етап.

Відповідно до пункту 3.2. Договору позивачем було здійснено передоплату наступним чином: 7 грудня 2020 року - 8 511 грн.; 15 грудня 2020 року - 73 762 грн.; 3 березня 2021 року - 5 835 грн. 03 коп. (а.с. 13-16).

Згідно видаткової накладної № вн-000976-1 від 26 лютого 2021 року представнику замовника ОСОБА_2 передано матеріали для монтування сходів (а.с. 17).

19 березня 2021 року ОСОБА_1 направила на адресу ТОВ "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП" лист у якому просила узгодити та підписати технічне завдання (специфікацію); приступити до виконання умов договору з урахуванням специфікації, яка буде підписана; вивести товар, який був переданий згідно видаткової накладної № вн-000976-1, оскілки він не відповідає замовленню (а.с. 18-19).

Згідно листа від 23 березня 2021 року ТОВ "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП" повідомило замовника про необхідність підписання акту виконаних робіт та сплату необхідних платежів для продовження робіт (а.с.43).

7 квітня 2021 року ОСОБА_1 направила на адресу ТОВ "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП" лист про відмову від договору та повернення авансового платежу (а.с. 28).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За положеннями пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині 3 статті 203 ЦК України закріплено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти: 1) правочини між юридичними особами; 2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною 1 статті 206 цього Кодексу; 3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного

мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною 1 статті 206 цього Кодексу; 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами 1, 3 статті 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно зі статтею 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені положеннями статті 651 ЦК України, відповідно до яких зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи, ТОВ "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП" на замовлення ОСОБА_1 зобов`язалося виготовити, доставити та встановити конструкцію (індивідуальний виріб): ясеневі сходи, ригельна огорожа до стелі та скляна огорожа 2-го поверху.

Пунктом 2.4 Договору сторони погодили, що замовник має надати всю необхідну інформацію та побажання щодо конструкції до моменту підписання технічного завдання (специфікації).

Поняття специфікації можна визначити як повний перелік складників виробу, які утворюють складальний виріб (або складану одиницю), чи окремих деталей, зображених на кресленні.

В матеріалах справи відсутнє технічне завдання (специфікація) виробу, який мав виготовити та встановити відповідач, що призвело до фактичної неможливості виконання договору та виготовлення індивідуального виробу за замовленням позивача. Крім того, саме з метою підписання такої специфікації позивач звертався до відповідача.

Наведене свідчить про невиконання відповідачем зобов`язань за договором та порушення прав позивача, як споживача, а тому висновок суду про наявність правових підстав для розірвання договору від 7 грудня 2020 року № 7/12/20 є правильним.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною 2 статті 11 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути

застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Суд першої інстанції правильно втсановив, що оскільки відповідачем було порушено умови договору в частині його виконання, позивачем здійснено часткову оплату за договором, який розірваний в судовому порядку, то наявні правові підстави для стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів в сумі 88 103 грн. 03 коп.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП" належним чином виконало свої зобов`язання, зокрема, доставило матеріали на об`єкт, 16 березня 2021 року замовнику надавався акт прийому робіт на вже змонтовані сходи, що свідчить про послідовне виконання зобов`язань підрядником, оскільки це повністю спростовуються наявним в матеріалах справи листом ОСОБА_1 від 19 березня 2021 року у якому остання просила узгодити та підписати технічне завдання (специфікацію); приступити до виконання умов договору з урахуванням специфікації, яка буде підписана; вивести товар, який був переданий згідно видаткової накладної № вн-000976-1, оскілки він не відповідає замовленню.

Безпідставними є посилання у апеляційній скарзі на те, що 6 жовтня 2021 року до суду першої інстанції було надано підписані позивачем специфікації, копію листа про припинення робіт та акт прийому-передачі виконаних робіт від 23 березня 2021 року та скріншоти переписки, однак суд не звернув уваги на подані докази, в результаті чого дійшов помилкового висновку щодо задоволення позову.

Матеріали справи не містять наведених скаржником доказів, крім відзиву та копії листа про припинення робіт, а тому посилання на наявність погодженої сторонами специфікації є необґрунтованим.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (частина 1 статті 83 ЦПК України).

Відповідно до частини 8 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Колегія суддів звертає увагу, що єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом апеляційної інстанції доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи (у цьому випадку - позивача).

Відповідно до частини 3 статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Ураховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для дослідження поданих скаржником нових доказів під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, про що також було зазначено в ухвалі Київського апеляційного суду від 29 серпня 2022 року.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 20 жовтня 2020 року у справі №756/671/19.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статі 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ГК МОНОЛІТ ДЕВЕЛОП" залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: