Провадження №2/523/1147/23
У Х В А Л А

"14" квітня 2023 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі :

головуючого судді - Кузьміної О.І.,

за участю секретаря - Каранфілової Я.Я.,

розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Одеської міської ради, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа : служба у справах дітей Одеської міської ради, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітніх дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з позивачем та стягнення з відповідача ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання дітей в розмірі 7 000 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дітьми повноліття.

13.04.2023р. на електронну адресу суду представником позивача ОСОБА_2 подано заяву про забезпечення позову шляхом тимчасової заборони ОСОБА_3 вивіз малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межі України. В обгрунтування заяви адвокат вказувала на те, що 13.03.2023р. під час судового засідання адвокатом відповідача ОСОБА_6 було повідомлено про намір відповідача приїхати до України та забрати дітей до Німеччини, ініціювання обмеження їх виїзду з території Німеччини. Крім того, 30.11.2022р. відповідач звернувся до Генерального консульства України з заявою про вихід малолітніх дітей із громадянства України. Тому для попередження та уникнення будь-яких неправомірних дій з боку відповідача вона звернулась до суду з вказаною заявою.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1ст.152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: 3) після відкриття провадження у справі до суду, в провадженні якого перебуває справа.

Згідно з ст.150 ЦПК України позов забезпечується : 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

В силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в постанові №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 3,4 ПРАВИЛ перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. № 724) зі змінами та доповненнями:

3.Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують.

4. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків:

якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску;

якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка (штамп) про взяття на постійний консульський облік у закордонній дипломатичній установі України або перебування такого громадянина на постійному консульському обліку підтверджується довідкою про перебування на консульському обліку, яка формується з використанням засобів відомчої інформаційної системи МЗС;

у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій:

свідоцтва про смерть другого з батьків;

рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків;

рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім;

рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним;

рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;

довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до ч.1 статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері);

довідки про наявність заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

свідоцтва про народження дитини, виданого компетентним органом іноземної держави, що не містить відомостей про батька дитини, легалізованого або засвідченого апостилем, а також без будь-якого додаткового засвідчення у випадках, передбачених міжнародним договором України.

3) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб;

4) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця та більше дитини з інвалідністю, дитини, яка хворіє на захворювання, передбачені ч.5 статті 157 Сімейного кодексу України, під час пред`явлення таких документів або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав:

довідки, виданої органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем, про наявність заборгованості із сплати аліментів (у разі коли сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за три місяці);

документа, виданого лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу, в порядку та за формою, встановленими МОЗ (у разі коли сума заборгованості по аліментах становить понад три місяці, але не більше чотирьох місяців).

Разом з тим, о обмеження можливості відповідача вивозити малолітніх дітей за межі України передбачені Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, позивач не зазначила про існування у відповідача її належним чином завіреної згоди на перетин кордону дітьми лише у супроводі батька, також не вказала та не надала доказів існування інших документів, які дозволяли б виїзд дітей без згоди матері, що б підтверджувало існування реальної загрози виїзду малолітніх за межі України, тому клопотання не підлягає задоволенню.

Суд, розглянувши матеріали справи та матеріали заяви про забезпечення озову вважає, що заява не підлягає задоволенню, оскільки суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза не виконання чи утруднення виконання можливого рашення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, первинними вимогами.

Заявником в обгрунтування своїх вимог не надано будь-яких належних та допустимх доказів на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність застосування забезпечення позову, в тому числі реальної загрози не виконання можливого судового рішення заявником не подано.

Керуючись ст. ст.149-153, 260,261,353 ЦПК України суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: служба у справах дітей Одеської міської ради, Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, про визначення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів про забезпечення позову -відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення ухвали.

Ухвала складена та підписана 14.04.2023р.

Суддя О.І.Кузьміна