Ухвала

Іменем України

11 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 757/59727/21-ц

провадження № 61-4770ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до 402 народних депутатів України ІХ скликання про зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до народних депутатів України ІХ скликання у кількості 402 народних депутати про зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику з підстав, передбачених частино третьою статті 185 ЦПК України (заявником не виконано вимоги ухвали місцевого суду від 02 серпня 2022 року про залишення його позовної заяви без руху).

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 направив на електронну пошту Київського апеляційного суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме: заявнику запропоновано звернутися до суду з новою редакцією апеляційної скарги, в якій зазначити місце проживання чи перебування кожного із відповідачів, а також надіслати суду копії нової редакції апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику з підстав, передбачених статтями 185, 357 ЦПК України (заявником не усунуто недоліки апеляційної скарги).

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що станом на 20 березня 2023 року недоліки апеляційної скарги, визначені в ухвалі Київського апеляційного суду від 06 лютого 2023 ОСОБА_1 не усунуті, тому наявні підстави для повернення апеляційної скарги заявнику.

03 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2023 року, у якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що посилання Київського апеляційного суду на пункт 3 частини другої статті 356 ЦПК України є проявом надмірного формалізму. Виконати вимоги ухвали місцевого суду про залишення його апеляційної скарги без руху не мав можливості, оскільки є особою з інвалідністю І групи, а тому для відправлення будь-яких листів звичайною поштою потребує сторонньої допомоги.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд дійшов переконання, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Такого висновку Верховний Суд дійшов з огляду на таке.

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються копії скарги та доданих письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до статей 185, 357 ЦПК України у разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Висновки Верховного Суду

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_1 у строк, встановлений судом, не виконав вимоги ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху, а саме: не надав апеляційну скаргу у новій редакції, яка має відповідати вимогам пункту 3 частини другої статті 356 ЦПК України, а також копії нової редакції апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Апеляційний суд зазначив, що визнання неподаною та повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Тож, встановивши, що заявник не надав апеляційну скаргу, яка повинна містити місце проживання чи перебування усіх учасників справи, а також копії нової редакції апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав таку скаргу неподаною та повернув її заявнику.

Доводи касаційної скарги про те, що повернення апеляційної скарги у випадку невиконання вимог пункту 3 частини другої статті 356 ЦПК України є проявом надмірного формалізму, є безпідставними з огляду на таке.

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вимога апеляційного суду про надання апеляційної скарги, яка за формою та змістом має відповідати вимогам статті 356 ЦПК України, зокрема, пункту 2 частини другої, пункту 3 частини четвертої цієї статті (із зазначенням повного найменування або ім`я інших учасників справи, їх місцезнаходження або місце проживання чи перебування та з доданими копіями скарги та письмових матеріалів відповідно до кількості учасників справи) не свідчить про прояв надмірного формалізму або відмову у доступі до суду, оскільки невиконання таких вимог процесуального закону заявником унеможливлює дотримання апеляційним судом принципів змагальності та рівності сторін щодо направлення усім учасникам справи копій апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він не мав можливості надати апеляційну скаргу у новій редакції разом з копіями такої редакції і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оскільки є особою з інвалідністю І групи та перебуває за межами України, а тому для відправлення будь-яких листів звичайною поштою потребує сторонньої допомоги, Верховний Суд оцінює критично з огляду на те, що подання процесуальних документів до суду було і залишається можливим за допомогою електронної пошти або Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі - ЄСІТС). Тож, перебування заявника за межами України не позбавляло останнього звернутися до апеляційного суду та усунути недоліки апеляційної скарги за допомогою засобів електронного зв`язку чи за допомогою ЄСІТС.

Враховуючи викладене, доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції вимог статей 185, 356, 357 ЦПК України. Заявник неналежним чином, з порушенням положень статті 356 ЦПК України оформив апеляційну скаргу, що стало підставою для її повернення. У доступі до правосуддя суд апеляційної інстанції заявника не обмежував, оскільки повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до апеляційного суду.

Підсумовуючи, Верховний Суд у цій справі дійшов переконання, що правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали апеляційного суду є очевидним, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до 402 народних депутатів України ІХ скликання про зобов`язання вчинити дії та стягнення компенсації відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний