Справа № 144/887/22
Провадження № 22-ц/801/519/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондарук О. П.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю. Б.,

суддів Стадника І. М., Матківської М. В.,

з участю секретаря судового засідання: Обертун Н. М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Теплицького суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Бондарук О. П. в залі суду в смт. Теплик Вінницької області, зі складенням повного тексту судового рішення 12 грудня 2022 року,

у цивільній справі № 144/887/22 за позовом представника позивача адвоката Ляховської Олександри Тимофіївни, що діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Теплицької селищної ради про визнання незаконними та скасування рішень Теплицької селищної ради, про визнання права постійного користування земельними ділянками в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_2 через свого представника адвоката Ляховську О. Т. звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 , Теплицької селищної ради про визнання незаконними та скасування рішень Теплицької селищної ради, про визнання права постійного користування земельними ділянками в порядку спадкування за законом.

Свої вимоги обґрунтував тим, що 11.01.2002 за ОСОБА_3 було зареєстровано та видано державний акт на право постійного користування землею, загальною площею 0,43 га, для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Теплицької селищної ради (раніше Пологівської сільської ради) Гайсинського району Вінницької області, серії ВН №347, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею за №38. Також 11.01.2002 за ОСОБА_4 було зареєстровано та видано державний акт на право постійного користування землею, загальною площею 1,00 га, для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Теплицької селищної ради (раніше Пологівської сільської ради) Гайсинського району Вінницької області, серії ВН №348, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право користування землею за №36.

Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельну ділянку, яка належала їй на праві постійного користування, площею 1,00 га, фактично прийняв ОСОБА_3 , а після смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 , обидві вище вказані земельні ділянки фактично прийняла у спадщину дочка померлих ОСОБА_5 , що являється матір`ю позивача ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 звернувся до Теплицької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки він є спадкоємцем за законом (інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обов`язкову частку, немає). Однак йому було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки за спадкодавцем.

Звернувшись із заявою до Теплицької селищної ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для передачі у власність земельних ділянок площею 0,43 га та 1,00 га за межами населеного пункту с. Пологи, Теплицькою селищною радою йому було повідомлено, що рішенням 16 сесії Теплицької селищної ради 8 скликання від 21.12.2021 № 736 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 1,00 га та рішенням 16 сесії Теплицької селищної ради 8 скликання від 21.12.2021 № 737 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва громадянину ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,43 га.

На даний час земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 1,00 га на ім`я ОСОБА_1 не зареєстрована в Реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також на земельну ділянку для городництва площею 0,43 га на ім`я ОСОБА_1 не зареєстровано Договір оренди землі в Реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За наведених обставин позивач вважає, що внаслідок прийняття протиправних рішень селищною радою було порушено його право на землю.

Рішенням Теплицького суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано рішення 16 сесії Теплицької селищної ради 8 скликання від 21.12.2021 № 736 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства площею 1,00 га громадянину ОСОБА_1 .

Визнано незаконним та скасовано рішення 16 сесії Теплицької селищної ради 8 скликання від 21.12.2021 № 737 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва площею 0,43 га громадянину ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право постійного користування земельною ділянкою площею 0,43 га, розташованою на території Теплицької селищної ради (раніше Пологівської сільської ради) Гайсинського району Вінницької області, призначеною для ведення особистого підсобного господарства (Державний акт на право постійного користування землею серії ВН №347 від 11 січня 2002 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №38) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку вона прийняла після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право постійного користування земельною ділянкою площею 1,00 га, розташованою на території Теплицької селищної ради (раніше Пологівської сільської ради) Гайсинського району Вінницької області, призначеною для ведення особистого підсобного господарства (Державний акт на право постійного користування землею серії ВН №348 від 11 січня 2002 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №36) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку вона прийняла після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку він фактично прийняв після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оспорювані рішення Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 21.12.2021 року № 736 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,00 га громадянину ОСОБА_1 » та № 737 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки для городництва площею 0,43 га громадянину ОСОБА_1 », порушують права позивача, оскільки він як спадкоємець першої черги за законом, має право на спадщину у вигляді права постійного користування землею, проте не має іншої можливості оформити своє право на спадщину, а тому позов підлягає задоволенню.

Не погодившись з рішенням Теплицького суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним та необґрунтованим, тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що в даному випадку, обраний позивачем спосіб захисту не забезпечить ефективного захисту його прав як землекористувача спірної земельної ділянки, оскільки задоволення таких вимог не призведе до повернення земельної ділянки у постійне користування позивача. Вважає, що позивачу належало звертатися з негаторним позовом про повернення земельної ділянки, оскільки ефективним способом захисту прав позивача за встановлених судом обставин є звернення до суду з віндикаційним позовом до останнього набувача спірної земельної ділянки, що узгоджується з висновками, викладеними Великою Палатою Верховного суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 (провадження № 14-212цс21). Звертає увагу, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину, законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Зауважує, що при розгляді цієї справи, спадкові справи № 349/2014 та № 62/2007, відомості про які зазначено в постановах про відмову у вчиненні нотаріальної дії судом не досліджувались. Вважає, що висновок суду про визнання за позивачем права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування за законом є необґрунтованим.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не направили.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду 13 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 лютого 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що у справі містяться відповідні докази.

Відповідно до положень статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що остання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним критеріям.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з копією Державного акта на право постійного користування землею, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 38, ОСОБА_3 на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Пологівської сільської Ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області від 20 грудня 2000 року надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,43 га в межах згідно з планом для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Пологівської сільської ради (а. с. 15).

З копії Державного акта на право постійного користування землею, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 36, встановлено, що ОСОБА_4 на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Пологівської сільської Ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області від 20 грудня 2000 року надано у постійне користування земельну ділянку площею 1,00 га в межах згідно з планом для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Пологівської сільської ради (а. с. 16).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 07.02.2020 року Теплицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Юстиції м. Хмельницький, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 24).

Згідно з копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно 07.02.2020 року Теплицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Юстиції м. Хмельницький, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 23).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого повторно 03.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теплицького районного управління Юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьки: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а. с. 21).

Згідно з копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , 21 травня 1994 року Пологівською сільською радою Теплицького району Вінницької області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Прізвище після укладення шлюбу дружини « ОСОБА_9 » (а. с. 20).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 16.02.1995 року Сокирянською сільською Радою народних депутатів, ІНФОРМАЦІЯ_6 народився ОСОБА_2 , батьки: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 (а. с. 18).

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 02.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пологівської сільської ради Теплицького району Вінницької області, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 22).

З копії заяви від 22.11.2021 ОСОБА_1 , адресованої селищному голові Теплицької селищної ради, встановлено, що він звернувся щодо надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для городництва орієнтовною площею 0,43 га, яка розташована за межами населеного пункту с. Пологи Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області (а. с. 43).

Рішенням Теплицької селищної ради Вінницької області від 21.12.2021 року № 737 ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду загальною площею 0,43 га, для городництва (а. с. 14, 57).

З копії заяви від 22.11.2021 ОСОБА_1 , адресованої селищному голові Теплицької селищної ради, встановлено, що він звернувся щодо надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,00 га, яка розташована за межами населеного пункту с. Пологи Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області (а. с. 51).

Рішенням Теплицької селищної ради Вінницької області від 21.12.2021 року № 736 ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (а. с. 13, 57).

Постановою №44/02-31 від 01 квітня 2022 року державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори Лужанською Т. В. відмовлено громадянину ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що знаходиться на території Пологівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, після смерті ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а. с. 8).

Згідно з постановою №29/02-31 від 22 лютого 2022 року державним нотаріусом Теплицької державної нотаріальної контори Лужанською Т. В. відмовлено громадянину ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що знаходиться на території Пологівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, після смерті ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (а. с. 9).

Ураховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того, що оспорювані рішення Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області від 21.12.2021 року № 736 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,00 га громадянину ОСОБА_1 » та № 737 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки для городництва площею 0,43 га громадянину ОСОБА_1 » є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки порушують права позивача, а останній, як спадкоємець першої черги за законом, має право на спадщину у вигляді права постійного користування землею, проте не має іншої можливості оформити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно частинами другою та п`ятою статті 7 ЗК Української РСР постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності: громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства; сільськогосподарським підприємствам і організаціям; громадським об`єднанням; релігійним організаціям; промисловим, транспортним та іншим несільськогосподарським підприємствам, установам і організаціям; організаціям, зазначеним у статті 70 цього Кодексу для потреб оборони; для ведення лісового господарства спеціалізованим підприємствам; житловим, житлово-будівельним, гаражно-будівельним і дачно-будівельним кооперативам; спільним підприємствам, міжнародним об`єднанням і організаціям з участю українських, іноземних юридичних і фізичних осіб, підприємствам, що повністю належать іноземним інвесторам.

За частиною першою статті 23 ЗК Української РСР право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права, у встановленому законодавством порядку.

Отже, статтею 7 ЗК України 1990 року було визначено, що користування землею може бути постійним або тимчасовим.

Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надавалася Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності, зокрема, громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Відповідно до статей 9, 17, 19 того ж Кодексу сільські, селищні, міські Ради народних депутатів надавали земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства.

Статтею 22 ЗК України 1990 року передбачено, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Відповідно до статті 23 того ж Кодексу право власності або право постійного користування землею мало посвідчуватися державними актами, які видавалися і реєструвалися сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Статтею 92 ЗК України 2001 року встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають лише підприємства, установи та організації, що належать до державної або комунальної власності.

Проте набрання чинності статтею 92 ЗК України 2001 року не обмежувало та не скасовувало чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте громадянами в установлених законодавством випадках.

Пунктом 7 Розділу X «Перехідні положення» ЗК України 2001 року навпаки визначено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Тобто, право постійного користування громадянами, які отримали за чинним на той час земельним законодавством земельні ділянки у постійне користування для ведення особистого підсобного господарства, зберігається й на цей час.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц викладено наступні висновки: «25. 22 вересня 2005 року Конституційний Суд України ухвалив рішення № 5-рп/2005, згідно з яким визнав неконституційним пункт 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України від 25 жовтня 2001 року щодо обов`язку переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або на право оренди. Конституційний Суд України вказав, що немає підстав визнавати неконституційною статтю 92 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, оскільки використання у ній терміна «набувають» (який означає «ставати власником чого-небудь, здобувати що-небудь») вказує на те, що ця стаття не обмежує і не скасовує чинне право постійного користування земельними ділянками, набуте в установлених законодавством випадках станом на 1 січня 2002 року до його переоформлення (абзац 11 пункту 5.3 мотивувальної частини вказаного рішення).

Отже, право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 1 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем, який за ЗК України від 25 жовтня 2001 року не є суб`єктом такого права. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства (див. аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 663/1738/16-ц (реєстровий номер 85174518))....".

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно довідки за вих. № 452 від 19.10.2021 виданої виконавчим комітетом Теплицької селищної ради Гайсинського району Вінницької області, земельна ділянка загальною площею 1,0 га, за межами населеного пункту с. Пологи Гайсинського району Вінницької області перебувала у користуванні ОСОБА_3 , який помер і земельна ділянка ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (а. с. 46).

З копії Державного акта на право постійного користування землею, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 36, встановлено, що ОСОБА_4 на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Пологівської сільської Ради народних депутатів Теплицького району Вінницької області від 20 грудня 2000 року надано у постійне користування земельну ділянку площею 1,00 га в межах згідно з планом для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Пологівської сільської ради (а. с. 16).

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Враховуючи наведене, позивачем доведено, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном, зокрема спірною земельною ділянкою.

З оглянутої судом спадкової справи № 62/07 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_3 встановлено, що спадщину після його смерті прийняла дочка ОСОБА_6 , подавши 13.02.2007 року відповідну заяву в Теплицьку державну нотаріальну контору.

З оглянутої спадкової справи № 349/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_6 встановлено, що спадщину прийняв син померлої ОСОБА_2 , чоловік померлої ОСОБА_8 від спадщини відмовився і не заперечував, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано його сину ОСОБА_2 .

Оскільки право постійного землекористування земельною ділянкою є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним, рішення про припинення права постійного користування спірними земельними ділянками не приймалося, відтак, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що позовні вимоги спадкоємця ОСОБА_2 є законними та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Теплицького районного суду Вінницької області від 01 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 квітня 2023 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді: І. М. Стадник

М. В. Матківська