Справа № 211/1844/23
Провадження № 2/211/1439/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

у відсутність сторін

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є одинокою матір`ю, яка виховує двох малолітніх дітей. У серпні 2022 року, у неї виник спір громадянином ОСОБА_3 про встановлення факту його батьківства по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Для вирішення вказаного вище спору, а також з метою отримання кваліфікованої правової допомоги, вона звернулася до ОСОБА_2 , який є адвокатом та діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1961 від 26.01.2009р.

24.08.2022 року між нею та Відповідачем було укладено договір про надання юридичної допомоги, згідно з пунктом 1 якого, Відповідач взяв на себе зобов`язання представляти її інтереси в усіх державних, громадських, господарських організаціях та підприємствах усіх форм власності, а також в усіх судових інстанціях. Водночас, адвокат Мельниченко А.Ю. також зобов`язувався інформувати її про хід судового розгляду у справі та представництво.

З урахуванням пункту 2 договору про надання юридичної допомоги від 24.08.2022 р. Відповідач запросив здійснення попередньої оплати за свої послуги. У зв`язку з цим, нею було передано Відповідачу готівкові кошти (аванс) у сумі 10000,00 грн. Про факт отримання адвокатом ОСОБА_2 авансу було власноруч ним зафіксовано у підпункті 3.1. пункту 3 «Додаткові умови» договору про надання юридичної допомоги від 24.08.2022 року.

При цьому, адвокат Мельниченко А.Ю. запевнив її, що в подальшому буде укладено додаткову угоду до вищевказаного договору, в якій буде детально визначено, які саме дії адвокат буде вчиняти в рамках конкретної справи, вартість кожної такої дії та час, необхідний для її виконання, строк виконання, строк дії договору тощо.

Відповідачем від її імені було складено проект позовної заяви до громадянина ОСОБА_3 про визнання батьківства та вона подала її до Довгинцівського районного суду м.Кривого Р осу Дніпропетровської області (цивільна справа №211/2938/22).

Після цього, адвокат Мельниченко А.Ю. фактично кинув її «напризволяще» з усіма її проблемами, не надав обіцяний проект додаткової угоди з істотними умовами з по конкретній справі, не надавав їй необхідні консультації, та, навіть більше, заблокував її номер, не надаючи ані інформацію по справі, ані здійснивши жодних дій, направлених на надання якісної правової допомоги, та визначення істотних умов її надання в договорі чи додатковій угоді до нього.

Крім того, коли вона звернулася до Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області аби самостійно дізнатися, що з її позовною заявою, суддею, в провадженні якого знаходилася справа, їй було повідомлено, що її подано без додержання вимог, викладених у статті 175 Цивільного-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України), а тому її або буде повернуто судом для усунення недоліків у строк, визначений судом. Також їй було роз`яснено, що вона може написати заяву про повернення позовної заяви, та привести її у відповідність до норм чинного законодавства.

03.09.2022 року вона направила Відповідачу, що у зв`язку з непогодженням між ними жодних істотних умов в договорі про надання юридичної допомоги від 24.08.2022 року, зокрема, щодо гонорару, а також фактичних витрат, пов`язаних з його виконанням, предмету спору та сторін по справі, за якою адвокат приймає відповідні зобов`язання, переліку дій, що мають бути вчинені адвокатом Мельниченком А.Ю. по тій чи іншій справі, враховуючи його відмову укласти додаткову угоду до вказаного вище договору, фактичне ненадання послуг, про те, що договір про надання юридичної допомоги від 24.08.2022 року, є фактично неукладеним та просила повернути їй внесений аванс в розмірі 10000 (десять) тисяч гривень, який не є гонораром, оскільки його розмір взагалі погоджено не було, а є безпідставно набутим Відповідачем майном. Однак повідомлення відповідачем проігнороване, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду з позовом, та просить суд стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 10000,00 грн.

В судове засідання сторони не викликалися.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач ОСОБА_2 до суду надав заперечення на позов. В задоволення позовних вимог просив відмовити, оскільки ОСОБА_1 відмовилась від її послуг адвоката, після того як він приступив до виконання взятих на себе зобов`язань, тому сплачений гонорар не повертається, що передбачено п. 2.3 договору про надання юридичної допомоги від 24.08.2022 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 24 серпня 2022 року між ОСОБА_1 та адвокатом Мельниченко Андрієм Юрійовичем, який діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1961, виданого на підставі Рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 20.01.2009 року.

Відповідно до умов п. 1 вказаного договору сторонами було визначено перелік послуг, які за ним надаються.

Відповідно до п. 3 вказаного договору, сторони підтверджують, що на момент 12.00 год. 24.08.2022 позовна заява здана до суду, раніше сплачений аванс 10000,00 грн. є попередньо оплаченою роботою, яка виконана та прийнята замовником. Фінансових претензій ОСОБА_1 не має.

Вказаний договір ОСОБА_1 підписала особисто ( а.с. 34).

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, за своєю правовою природою договір є правочином.

Разом з цим, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що договір є основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з вимогами ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів.

Приписами ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом.

Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків

Приписами ч. 1 ст. 206 ЦК України визначено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч. 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ст. 627 ЦК України, ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Приписами ч. 1 ст. 907 ЦК України, визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 907 ЦК України положення цієї глави (глава 63) можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язанням.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що між сторонами у справі було укладено договір про надання юридичної допомоги від 24.08.2022 ( а.с. 34 оригінал договору).

Статтею 902 ЦК України визначено, що виконавець повинен надати послугу особисто. А у випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено та сторонами у справі не оспорено, що позивачкою на виконання вимог 24 серпня 2022 року сплачено відповідачу аванс 10000,00 грн.

Приписами ч. 2 ст. 903 ЦК України визначено, що у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами ст. 907 ЦК України визначено порядок розірвання договору про надання послуг. Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Згідно п.п. 2.3 договору, в разі відмови клієнта від послуг адвоката, після того, як адвокат приступив до виконання взятих на себе зобов`язань, сплачений гонорар не повертається.

Згідно п. 3 договору, сторони підтверджують, що на момент 12.00 год. 24.08.2022 р. позовна заява здана до суду, раніше сплачений аванс 10000,00 грн., є попередньою оплаченою роботою, яка виконана на прийнята замовником. Фінансових претензій ОСОБА_1 не має.

З огляду на викладене, з урахуванням того, що позивач відмовилась від послуг адвоката, після того, як адвокат приступив до виконання взятих на себе зобов`язань, то грошові кошти в сумі 10000,00 грн., повернення не підлягають, та в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Нормою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачкою всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, а тому, виходячи із вищевикладеного, суд визнає, що позовні вимоги не доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підстави для задоволення позову відсутні, у зв`язку із чим суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог за приписами ст. 141 ЦПК України судовий збір не відшкодовується.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 279, 354-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його підписання або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання або протягом 30 днів з дня його отримання учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя: Н. О. Сарат