Справа № 305/1898/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 травня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., СОБОСЛОЯ Г.Г.

за участю секретаря СЛИВКИ С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу № 305/1898/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Рахівська державна нотаріальна контора, про усунення від права спадкування за законом, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рахівського районного суду від 18 січня 2022 року, повний текст якого складено 28 січня 2022 року, головуюча суддя Марусяк М.О., -

встановив:

02.12.2020 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діяв адвокат Рижиков В.Г., звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 мотивуючи таким.

Позивачка є рідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_3 , приблизно у 1996-1997 рр. виїхав на постійне проживання до Російської Федерації і з того часу не навідувався до матері.

З 2008 року ОСОБА_3 перебувала під постійним доглядом і на повному утриманні позивачки та її доньки ОСОБА_4 , остання допомагала їй постійно і в будь-який час.

Починаючи з 2015 року після перенесеного інсульту ОСОБА_3 не могла розмовляти, самостійно пересуватися і з того часу до своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала у належній позивачці квартирі АДРЕСА_1 .

У травні 2018 року позивачка перенесла інфаркт, операцію на ноги, інсульт, а в грудні 2019 року перенесла другий інсульт. За життя ОСОБА_3 позивачка та її донька ОСОБА_4 повністю опікувалися нею: готували їжу, прибирали, водили на прогулянки, за свої кошти оплачували лікування, придбавали ліки, а також після смерті поховали її.

Після досягнення ОСОБА_3 пенсійного віку відповідач жодного разу не допомагав їй, стверджував, що не буде повертатися в Україну, на майно не претендує. Під час хвороби матері відповідач відмовився надавати їй допомогу, пропонував її забрати родичам або іншим людям, яким і залишиться спадщина, оскільки він не має можливості її забрати та не має коштів на її утримання і лікування.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на будинок АДРЕСА_2 , на початку серпня 2020 року позивачка подала до Рахівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, де їй повідомили, що є спадкоємець першої черги.

Відповідно до ст. 1224 ч. 5 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Такі обставини мають місце, оскільки ОСОБА_3 перебувала в безпорадному стані, потребувала постійного догляду, лікування, чим займалися позивачка та її донька, тоді як відповідач ухилявся від надання допомоги.

Посилаючись на ці обставини, позивачка ОСОБА_1 просила усунути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від права на спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Мукачеві Закарпатської області.

Рішенням Рахівського районного суду від 18.01.2022 позов задоволено, усунуто ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Мукачеві Закарпатської області; стягнуто з відповідача на користь позивачки 840,00 грн у рахунок відшкодування судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості та доведеності, з того, що відповідач ухилявся від надання допомоги своїй матері, яка через похилий вік і тяжку хворобу була у безпорадному стані та потребувала допомоги і підтримки з боку сина, який усвідомлював свій обов`язок, мав можливість його виконувати, проте, не вчиняв необхідних дій.

Відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Телегазій В.І., оскаржив рішення суду як незаконне та необґрунтоване, наводить у скарзі такі доводи.

Відповідач виходячи зі своїх матеріальних можливостей допомагав матері, надсилав, а також передавав їй гроші. Твердження свідка ОСОБА_4 про те, що відповідач не надавав гроші, неправдиве, оскільки факт їх передачі на утримання матері може підтвердити ОСОБА_5 , рідний брат ОСОБА_4 .

Крім того, свідкам ОСОБА_6 і ОСОБА_7 було достеменно відомо, що ОСОБА_4 саме за погодженням із ОСОБА_2 вселила в належний ОСОБА_3 будинок багатодітну сім`ю ОСОБА_8 . Оплату за користування будинком ОСОБА_4 залишала собі, оскільки відповідач не мав фінансової можливості оплачувати лікування матері.

Ще за життя матері ОСОБА_2 зробив до будинку двоповерхову добудову та добудував гараж.

Та обставина, що під час лікування ОСОБА_3 в м. Мукачеві за нею доглядала ОСОБА_4 , не доведена. Показання свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 із цього приводу не можуть братися до уваги, оскільки ці обставини не можуть бути відомі їм особисто.

Суд ґрунтувався в рішенні фактично лише на показаннях свідка ОСОБА_4 , тоді як вона є донькою позивачки ОСОБА_1 і тому зацікавлена в справі, а її показання завідомо неправдиві, в її діях убачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 384 ч. 2 КК України.

12.03.2020 ОСОБА_2 переказав ОСОБА_4 200,00 дол. США.

Суд належно не з`ясував обставини справи внаслідок порушення норм процесуального права, зокрема, через відмову адвокату Телегазію В.І. у відкладенні судового засідання, призначеного на 03.11.2021, для забезпечення можливості надати суду докази. Було порушене право відповідача на належний захист від позову.

Сторона просить рішення суду скасувати, в позові відмовити.

У відзиві на апеляцію позивачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Когут М.М., вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Зазначає, зокрема, що твердження відповідача про перекази коштів на утримання матері, про проживання в будинку матері сім`ї ОСОБА_8 та отримання ОСОБА_4 від них коштів голослівні та не доведені. Факт добудови відповідачем до будинку матері двоповерхової добудови та гаража можливо і мав місце, однак, документально це не оформлено.

В той же час факт проживання ОСОБА_3 в період 2015-2022 рр. у квартирі позивачки підтверджений належними доказами, а факт допомоги відповідачем матері в цей період не доведений. Доводи про зацікавленість ОСОБА_4 у справі безпідставні.

Відповідач не був позбавлений права надавати суду докази.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Телегазія В.І., який апеляцію підтримав, представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Когута М.М., який скаргу не визнав, допитавши свідка ОСОБА_9 , обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ст. 367 ч. 1 ЦПК України).

За приписами ст. 11, ст. 12 ч. 1, ст.ст. 13, 14, 15, 16, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст. 2 ч. 3 п.п. 2, 4, 5, 11, ст. 3 ч.ч. 1, 3, ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 19, ст.ст. 43, 44, 49, 76-82 ЦПК України:

основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; неприпустимість зловживання процесуальними правами;

кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів;

особа діє у цивільних і процесуальних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує обов`язки у межах, наданих їй договором або актами законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, обачно, передбачаючи наслідки;

у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені ч.ч. 2-5 ст. 13 ЦК України, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом;

сторони на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист;

кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, і зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі з урахуванням матеріалів, одержаних на стадії апеляційного розгляду справи відповідно до ухвали апеляційного суду від 22.02.2023 про витребування спадкової справи, встановлені такі факти, обставини та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами ЦК України щодо спадкування в редакції, чинній на час їх виникнення.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується матеріалами спадкової справи, заведеної Рахівською державною нотаріальною конторою 28.08.2020 за № 66326728 (номер у нотаріальній конторі № 244/2020) та іншими матеріалами справи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла в місті Мукачеві, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 12.03.2020 Мукачівським МВ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) та актовим записом про смерть № 262 (а.с. 10, 11 та ін.).

ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 , що належить їй на підставі договору дарування від 10.08.2011, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Чорі О.Ю. за реєстровим № 1791, зареєстрована в квартирі АДРЕСА_4 (а.с. 5-6, 17-19).

ОСОБА_2 за даними ГУ ДМС України в Закарпатській області (вих. № 38/4839 від 04.12.2020) значиться зареєстрованим з 19.08.1981 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 33).

Згідно з довідкою Великобичківської селищної ради від 27.08.2020 № 3221, яка міститься в спадковій справі № 244/2020, на момент смерті ОСОБА_3 з нею за адресою: АДРЕСА_2 був зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Поряд із цим, ОСОБА_2 фактично проживає в Російській Федерації, що підтверджується «Видом на жительство иностранного гражданина 82 № 1564793», виданим ГУ МВС Росії по Свердловській області 24.04.2019 (а.с. 9), а також наявною в спадковій справі № 244/2020 заявою від 04.08.2020 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , посвідченою нотаріусом нотаріального округу м. Єкатєрінбург Дудкіною С.Л. за реєстровим № 66/12-н/66-2020-1-570, в якій ОСОБА_2 зазначив свою реєстрацію за місцем перебування за адресою: « АДРЕСА_5 ».

Згідно з показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_4 в суді першої інстанції, наданими 03.11.2021 у присутності представників сторін адвокатів Рижикова В.Г. і ОСОБА_10 , підтвердженими по суті й показаннями свідка ОСОБА_7 , відповідач ОСОБА_2 фактично виїхав до Росії ще приблизно у 1995-1996 рр. (а.с. 90-99). Аналогічні показання ОСОБА_4 в якості свідка надала і під час апеляційного розгляду справи (а.с. 162-164).

Представник відповідача адвокат Телегазій В.І. у суді першої інстанції зі слів свого довірителя ОСОБА_2 пояснював, що той у 2016 році виїхав за кордон (а.с. 94).

З виписок з історії хвороби, виданих Великобичківською МЛ (виписка № 823 за період з 02.12.2015 по 16.12.2015), Мукачівською ЦРЛ (виписка № 20754/15 за період з 23.12.2015 по 16.01.2016) убачається, що ОСОБА_3 перенесла ішемічний інсульт в ліву гемісферу з лівобічним геміпарезом і моторно-сенсорною афазією, у вказані вище періоди перебувала на стаціонарному лікуванні, обтяжена також рядом серцево-судинних та інших захворювань, мала різке порушення мови, слабкість у правій руці та нозі, оніміння, в правих кінцівках, знерухомлення, станом на січень 2016 року мала діагноз «стан після ішемічного інсульту в басейні лівої СМА (02.12.2015) з двобічним геміпарезом: плегією руки та грубим парезом ноги, вираженою моторною дисфазією», мала кардіологічні діагнози, єдину праву нирку (по УЗД), хвора потребувала реабілітації та сторонньої допомоги (а.с. 15, 16).

Після перенесеного інсульту ОСОБА_3 практично не могла самостійно пересуватися, фактично не могла розмовляти і з того часу та до смерті нею опікувалися та її догляд здійснювали позивачка ОСОБА_1 і донька позивачки (племінниця ОСОБА_3 ) ОСОБА_4 , оскільки у 2018 році позивачка теж перенесла інфаркт, інсульт, операцію на ноги. ОСОБА_4 перевезла ОСОБА_3 до ОСОБА_11 , де та проживала у належній позивачці квартирі АДРЕСА_3 .

Починаючи з кінця 2015 року і до 11.03.2020 ОСОБА_3 проживала в ОСОБА_11 , лікарським свідоцтвом про смерть від 12.03.2020 № 102, виданим лікарем загальної практики сімейної медицини ОСОБА_12 , зафіксовано, що ОСОБА_3 померла в Мукачеві вдома по АДРЕСА_3 , основною причиною смерті є наслідки перенесеного інсульту (а.с. 12).

Допитана судами першої та апеляційної інстанцій свідок ОСОБА_4 показала, що: відповідач ОСОБА_2 був обізнаний про хворобу матері, йому телефонували неодноразово, пропонували забрати мати до себе, знайти доглядальницю тощо, однак, він сказав, що нічим допомогти не може, пропонував віддати мати до будинку перестарілих; казав, що йому нічого не потрібно; коштів на лікування матері не надсилав і не передавав; одного разу приїжджав, коли мати була ще жива, короткий час (можливо, кілька годин) побув із нею і просто поїхав; свідок була змушена звільнитися з роботи щоб займатися як своєю хворою матір`ю, так і тіткою ОСОБА_3 , яку зрештою вони з матір`ю і поховали, ОСОБА_2 на похороні не був; після похорону відповідач ОСОБА_2 переказав 200,00 дол. США, інших грошей від нього не було, повністю утримувала тітку та оплачувала її лікування свідок; вона також доглядала за хатою тітки, до якої ОСОБА_2 поселив квартирантів, із якими лише він вів розрахунки.

Свідок ОСОБА_6 суду першої інстанції показала, що позивачка та ОСОБА_4 забрали ОСОБА_3 , яка була дуже хвора, до себе; вона ОСОБА_3 відвідувала; лікуванням і реабілітацією ОСОБА_3 займалася ОСОБА_4 ; відповідач ОСОБА_2 навідувався до матері десь через три роки після того, як вона захворіла і сказав віддати її до будинку перестарілих, гроші на утримання він матері не присилав; ОСОБА_2 присилав їй фотографії, з яких було видно, що він не перебуває у важкому матеріальному становищі; ОСОБА_3 доживала своє життя у ОСОБА_4 і та її й поховала в ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_7 суду першої інстанції показала, що ОСОБА_3 була її сусідкою і коли вона захворіла її забрала племінниця ОСОБА_13 ; ОСОБА_3 була доглянута; ховала її теж ОСОБА_13 ; коли приїжджав ОСОБА_14 сказати не може, бо то було давно; чи передавав ОСОБА_14 кошти ОСОБА_15 їй не казала.

До апеляційної скарги відповідача додані копії документів, якими підтверджується здійснення ОСОБА_2 з Російської Федерації переказу в сумі 200,00 дол. США на ім`я ОСОБА_4 , які не містять дати здійснення переказу (а.с. 127, 128), однак, в апеляційній скарзі відповідач вказує 12.03.2020 як дату переказу, що не заперечується стороною позивачки та свідком ОСОБА_4 . Тобто, переказ був здійснений після смерті ОСОБА_3 .

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.ст. 1216, 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ч.ч. 1, 2 ЦК України).

У першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема діти спадкодавця (ст. 1261 ч. 1 ЦК України).

У другу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, рідні брати та сестри спадкодавця (ст. 1262 ч. 1 ЦК України).

Відповідно до ст. 1224 ч. 5 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За сукупністю наявних у справі доказів і матеріалів не викликає сумнівів, що ОСОБА_3 мала важке захворювання внаслідок перенесеного ішемічного інсульту та інші, в тому числі, супутні захворювання і в останні роки життя протягом понад чотирьох років мала значні проблеми зі здоров`ям, мала серйозні труднощі, які за станом здоров`я значною практично повністю обмежували її в русі, в спілкуванні і загалом у житті. Власне наслідки перенесеного інсульту стали причиною смерті ОСОБА_3 . В останні роки життя ОСОБА_3 протягом тривалого часу перебувала в безпорадному стані і потребувала постійної допомоги та догляду.

Відповідач ОСОБА_2 був обізнаний про ці обставини, проте, протягом усього цього тривалого часу матеріальної допомоги матері не надавав, участі в організації її життя, лікування, реабілітації не брав, необхідного для цього зв`язку з родичами (позивачкою та її донькою) не підтримував, не надавав також і їм ніякої допомоги задля забезпечення нормального життя матері. Відповідач є спадкоємцем першої черги за законом, утім його безпорадною матір`ю, яка потребувала максимальної підтримки і допомоги передовсім саме з боку сина, опікувалися її сестра та племінниця.

Твердження відповідача в особі свого представника в апеляційній скарзі про те, що він передавав гроші для матері через певних осіб цілком бездоказове. Питання наявності чи відсутності добудови до спадкового будинку, використання будинку не мають правового значення в справі з огляду на підстави та предмет спору, у зв`язку з чим те, що жодні докази щодо таких обставин стороною відповідача не надавалися суду і будь-яка конкретна позиція сторони з цього приводу в справі відсутня значення не має.

Водночас обґрунтування відповідачем такими обставинами апеляційної скарги є ініціативним визнанням фактичної матеріальної спроможності надавати допомогу задля утримання та лікування своєї матері, що підлягає врахуванню в сукупності з іншими обставинами справи.

Міркування в апеляції про недоведеність факту утримання та лікування ОСОБА_3 в м. Мукачеві повністю спростовуються наявними в справі документальними доказами та показаннями свідків, які узгоджуються між собою щодо істотних обставин.

Заява в апеляційній скарзі про завідомо неправдиві показання свідка ОСОБА_4 не ґрунтується на жодних об`єктивних обставинах і доказах. Окрім цього, під час апеляційного розгляду справи представник відповідача адвокат Телегазій В.І. пояснив, що неправдивість показань свідка пов`язувалася лише з тим, що відповідач начебто не передавав гроші для матері, тоді як він надіслав 200,00 дол. США. Втім, щодо таких тверджень відповідні обставини встановлені під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Як випливає з матеріалів справи, представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Телегазій В.І. уклав угоду про надання правової допомоги 27.09.2021, тобто, після закриття ухвалою суду першої інстанції від 25.06.2021 підготовчого провадження призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 71-72, 75-77).

Адвокат Телегазій В.І. був обізнаний із матеріалами справи, брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, зокрема, в судовому засіданні 03.11.2021, у якому були допитані всі свідки (а.с. 74, 93-99).

18.01.2022 до Рахівського районного суду надійшла заява адвоката Телегазія В.І. від 18.01.2022, якою від просив судове засідання, призначене на 13-00 к.ч. 18.01.2021, провести без його участі (а.с. 107). У цьому судовому засіданні суд першої інстанції ухвалив рішення в справі (а.с. 111-116).

За таких обставин твердження в апеляційній скарзі про те, що суд належно не з`ясував обставини справи внаслідок порушення норм процесуального права через відмову адвокату у відкладенні судового засідання, призначеного на 03.11.2021, для забезпечення можливості надати суду докази, чим було порушене право відповідача на належний захист від позову, безпідставні.

По-перше, із вступом адвоката в справу після закриття підготовчого провадження подання ним доказів допустиме лише за наявності умов, передбачених ст. 83 ч.ч. 4, 5, 8 ЦПК України, які не виконувалися: у справі відсутні клопотання представника відповідача, спрямовані на подання доказів чи забезпечення йому такої можливості, як відсутні й вказівки на такі конкретні докази, їх наявність тощо. По-друге, хоча у справі й відсутні дані про заявлення адвокатом клопотання про відкладення судового розгляду 03.11.2021, слід констатувати, що представник відповідача був обізнаний про судові засідання, у цьому конкретному засіданні взяв участь, до ухвалення судом рішення від цього засідання пройшло понад два місяці, протягом яких жодних клопотань, доказів представник не подав, натомість просив розглянути справу без його участі.

Не подав жодних доказів, окрім вищевказаних документів на грошовий переказ, представник відповідача і апеляційному суду, де брав участь у судових засіданнях.

Таким чином, жодні процесуальні права відповідача, в тому числі, на доказування не були порушені судом. Діючи в змагальному процесі на власний ризик і розсуд, реалізуючи свої цивільні та процесуальні права вільно, користуючись правовою допомогою адвоката, не маючи жодних перешкод у виконанні обов`язку доказування, поданні доказів, заявленні необхідних для цього клопотань, відповідач ОСОБА_2 не спростував у належний процесуальний спосіб обґрунтованості правової позиції позивачки ОСОБА_1 та наданих нею доказів.

Сторона позивачки на засадах змагальності довела підстави позову, наявність сукупності обставин, які утворюють підстави для усунення відповідача від права на спадкування за законом як такого, що ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, своїй матері, яка через похилий вік і тяжку хворобу була у безпорадному стані, при тому, що усвідомлював свій обов`язок, міг його виконувати, однак, бездіяв. Власне відповідач на спростування правової позиції сторони позивачки, наданих нею належних і допустимих доказів, фактів і обставин, що цими доказами підтверджуються, не надав зі свого боку жодних доказів і документи на одноразовий переказ коштів після смерті його матері ніяк на такий висновок не впливають.

Доводи, наведені стороною відповідача в апеляції, правильності по суті, законності та справедливості рішення суду першої інстанції не спростовують, а інших доводів апеляція не містить, вирішуючи справу з огляду на встановлені в ній на підставі доказів обставини та в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд не має підстав для задоволення апеляції, скасування рішення суду та відмови в позові.

Відтак з урахуванням ст. 367 ч. 1 ЦПК України та на підставі ст. 375 цього Кодексу слід апеляцію відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367 ч. 1, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Рахівського районного суду від 18 січня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 28 червня 2023 року.

Судді