Справа № 461/3156/22 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/3355/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів:Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув у відсутності сторін в м.Львові цивільну справу №461/3156/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гельо Степана Богдановича на рішення Галицького районного суду м.Львова від 14 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , з участю третіх осіб , які не заявляють самостійних вимог на предмет позову: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсними електронних торгів , протоколу проведення електронного аукціону (торгів) та акту про реалізацію майна боржника ,-

в с т а н о в и в :

28 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М., Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог та просить визнати недійсним електронний аукціон (торги), проведений 06 червня 2022 року Державним підприємством «СЕТАМ» Міністерства юстиції України з продажу легкового автомобіля марки MAZDA, модель 6, 2018 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 ; визнати недійсним Протокол № 571766 проведення електронного аукціону (боргів) від 06 червня 2022 року, згідно із яким переможцем торгів є учасник № 19 ОСОБА_2 ; визнати недійсним Акт про реалізацію майна боржника від 13.06.2022. виданий на підставі протоколу електронного аукціону (торгів) № 571766 у виконавчому провадженні № 65175990 та затверджений приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем.

Свої вимоги мотивує тим, що з 11 травня 2016 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . 15.04.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №65175990 про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошових коштів за договором позики у сумі 50 000 доларів США, що згідно курсу НБ України на 21.02.2021 року складає 1 410 175 гривень 00 копійок, а також третейського збору в сумі 2 500 грн. 00 коп., 908 грн. судових витрат, пов`язаних із оплатою судового збору. В подальшому, 27.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, щодо примусового виконання виконавчого , про стягнення солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 забезпечувального платежу, що становить 1169470,00 грн. та 1021300,00 грн. завдатку, а всього 2190770,00 грн.; щодо примусового виконання виконавчого листа про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесених нею судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 6540,80 грн. Боржником у виконавчих провадженнях є Асмолова B.C. Надалі, приватним виконавцем Білецьким І.М. було об`єднано виконавчі провадження у зведене виконавче провадження №68432240. 06.06.2022 року ДП «Сетам», за заявкою приватного виконавця Біленького І.М., проведено електронні торги з реалізації майна, а саме: легкового автомобіля марки MAZDA, ДНЗ НОМЕР_1 . Переможцем торгів став учасник № 19 - ОСОБА_2 . Як вбачається із Протоколу № 571766, ціна продажу згаданого вище автомобіля, яка становить 601000,00 грн., повинна бути сплачена переможцем до 21.06.2022. На підставі протоколу проведення третіх електронних торгів від 06.06.2022 приватним виконавцем Білецьким І.М. складено Акт про реалізацію майна боржника від 13.06.2022.

Позивач зазначає, що реалізований у процесі електронних торгів легковий автомобіль набутий ОСОБА_6 під час шлюбу, тобто він є спільною сумісною власністю подружжя. Звертає увагу на те, що відчуження спільного майна повинне відбуватися за згодою співвласників, а відчуження частки - лише за її наявності. Реалізація з публічних електронних торгів зазначеного вище автомобіля, 1/2 частка у праві власності на який належить йому, без його відома та згоди, без виділу частки боржника у виконавчому провадженні, порушили його права та законні інтереси як співвласника майна.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 14 листопада 2022 року в позові відмовлено.

Рішення оскаржив представник ОСОБА_1 - адвокат Гельо С.Б.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду незаконним і необґрунтованим. Вказує, що суд першої інстанції не врахував того, що звернення стягнення на майно,яке належить позивачу не може здійснюватися, оскільки ОСОБА_1 був призваний на військову службу з метою оборони держави. Зазначає, що у зведеному виконавчому проваджені №68432240 в рамках якого проведені оскаржувані електронні торги позивач не має статусу боржника,на відміну від ОСОБА_4 ,отже звернення стягнення на майно в рамках цього провадження є недопустимим. Реалізоване на публічних торгах майно, є власністю подружжя, а тому відчуження його частки на торгах без отримання виконавцем згоди співвласника,який не є боржником у виконавчому проваджені є порушенням прав такого співвласника. Просить скасувати рішення суду та постановити нове,яким позовні вимоги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, однак його відсутність не перешкоджає перегляду рішення апеляційним судом (ст.360 ЦПК України).

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоч належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Від представника позивача-адвоката Гельо С.Б. надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, в якій також зазначає , що апеляційну скаргу підтримує.

Згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Звертаючись з цим позовом, позивач зазначає, що реалізація з публічних електронних торгів автомобіля частки якого належить йому на праві спільної сумісної власності подружжя без його відома та згоди , без виділу частки боржника у виконавчому провадженні , порушує його права та законні інтереси як співвласника , а тому електроні торги мають бути визнані недійсними.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів, які свідчать про порушення норм Порядку реалізації арештованого майна, що кошти отримані ОСОБА_4 були використані не в інтересах сім`ї, а тому в ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як подружжя виникло зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення боргу, а тому для реалізації майна солідарних боржників у виконавця була відсутня потреба для визначення частки кожного із боржників у майні,яке належить їм на праві спільної сумісної власності та яке було передано на торги.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи встановлені обставини та вимоги чинного законодавства .

Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2018 року ОСОБА_7 придбала легковий автомобіль марки MAZDA, модель 6, 2018 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , VІN: НОМЕР_2 (а.с.84,84 зворот).

На час придбання автомобіля ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.19).

15.04.2021 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №65175990 про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошових коштів за договором позики у сумі 50 000 доларів США, що згідно курсу НБ України на 21.02.2021 року складає 1 410 175 гривень 00 копійок, а також третейського збору в сумі 2 500 грн. 00 коп., 908 грн. судових витрат, пов`язаних із оплатою судового збору(а.с.13).

22.12.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника ОСОБА_4 . Згідно з цією постановою описано та арештовано автомобіль марки MAZDA, модель 6, 2018 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , VІN: НОМЕР_2 . Опис проводився у присутності понятих, одним з яких був позивач ОСОБА_1 (а.с.45-47).

27.01.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень, а саме:

- ВП №68400764 щодо примусового виконання виконавчого листа №461/3197/18, виданого 28.12.2020 Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 забезпечувального платежу, що становить 1169470,00 грн. та 1021300,00 грн. завдатку, а всього 2190770,00 грн (а.с.14);

- ВП №68401170 щодо примусового виконання виконавчого листа №461/3197 18, виданого 28.12.2020 Сихівським районним судом м. Львова, про стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесених нею судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 6540,80 грн (а.с.15). .

Боржником у виконавчих провадженнях №65175990, ВП № 68400764 та №68401170 є ОСОБА_7 .

В подальшому, приватним виконавцем Білецьким І.М. об`єднано виконавчі провадження №68401170, №68400764, №65175990 у зведене виконавче провадження №68432240(а.с.16).

06.06.2022 року ДП «Сетам», за заявкою приватного виконавця Біленького Ігоря Мироновича, проведено електронні торги з реалізації майна, а саме: легкового автомобіля марки MAZDA, модель 6, 2018 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Результати електронних торгів оформлені протоколом № 571766 проведення електронного аукціону. Переможцем торгів став Учасник № 19 - ОСОБА_2 . Ціна продажу вказаного вище автомобіля становить 601000,00 грн.(а.с.17).

13.06.2022 приватним виконавцем Білецьким І.М. складено Акт про реалізацію майна боржника, відповідно до якого 10.06.2022 року на депозитний рахунок приватного виконавця від ОСОБА_2 надійшли кошти в сумі 570950,00 грн. за придбання на СЕТАМ прот. № 571766 від 06.06.2022, лот № 510809, ЄДРВП № 5175990, переможець: ОСОБА_2 . Майно придбане за сумою 601000,00 грн (а.с.18).

Згідно із частиною другою статті 16, частиною першою статті 215 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту проведення прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема, на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

З аналізу положень вищенаведених нормативно-правових актів слідує, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та Міністерства юстиції України, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна.

Таким нормативним актом, який встановлює порядок та правила проведення прилюдних торгів, є Порядок реалізації арештованого майна, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5.

Тобто, для визнання електронних торгів недійсними необхідно встановити порушення правил, встановлених саме Порядком реалізації арештованого майна.

Ухвалюючи рішення у цій справі, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що доказів про порушення порядку реалізації майна позивачем не надано.

Доводи позову та апеляційної скарги про те, що державний виконавець порушив вимоги ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» оскільки встановивши, що боржник володіє майном разом з іншими особами повинен був звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника і лише тоді звернути стягнення на його частку, не дають підстав для визнання електронних торгів недійсними, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.71 Сімейного кодексу України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Кодексу та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу).

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Судом не встановлено обставин та фактів того, що позивач знаючи про наявність відкритого виконавчого провадження в якому боржником є його дружина ОСОБА_4 та накладення арешту на спірний автомобіль, оскільки виступав понятим при його описі (а.с.45-47) ставив питання про поділ майна подружжя.

У постановах Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 658/715/16-ц (пункт 24), від 13 березня 2019 року у справі № 815/615/16-ц (пункт 28), від 22 квітня 2019 року у справі № 661/624/16-ц зазначено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту .

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що доказів, які б свідчили про те, що позивач повідомив виконавця , що автомобіль є спільною власністю подружжя в матеріалах справи немає. Відсутні також належні і допустимі докази того, що кошти, які ОСОБА_4 позичила у свого брата ОСОБА_5 в розмірі 50000 доларів США були витрачені нею в особистих цілях, а не в інтересах сім`ї .

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19) висловила позицію про те, що інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому, на переконання Великої Палати Верховного Суду, законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

За таких обставин, за нормами сімейного законодавства, умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Посилання в апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 01.04.2020 року у справі №462/518/18 є безпідставним, оскільки обставини зазначеної справи є відмінними від обставин цієї справи, а саме предметом електронних торгів у зазначеній справі було нерухоме майно, на придбання та відчуження якого встановлений спеціальний порядок, а саме обов`язкова згода другого з подружжя, у цій же справі, предметом електронних торгів є рухоме майно, а саме автомобіль та законодавством не передбачено обов`язковості надання згоди на його придбання чи відчуження.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що передаючи арештоване майно на реалізацію, приватний виконавець не порушив вимог чинного законодавства.

Щодо доводів апеляційної скарги про обов`язок приватного виконавця зупинити виконавче провадження, оскільки позивач ОСОБА_1 05.05.2022 року є призваним на військову службу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

В матеріалах справи відсутні докази того, що приватний виконавець був повідомлений про те, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу.

Враховуючи те, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення

Керуючись ст.ст.374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гельо Степана Богдановича залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 14 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 29 червня 2023 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк