У х в а л а

04 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 727/10414/21

провадження № 61-3829ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 лютого 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі - АТ «Креді Агріколь Банк») звернулося до Шевченківського районного суду м. Чернівціз позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитом спадкодавця у розмірі 310 988,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 березня 2017 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 1/3092319, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 446 725,37 грн. Банком зобов`язання за договором виконано, що підтверджується: меморіальним ордером № 1/3092319 від 28 березня 2017 року та меморіальним ордером № 1/3092319 від 28 березня 2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

05 вересня 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвої Н. В. з претензією до спадкоємців померлого ОСОБА_5 . Станом на 05 вересня 2019 року загальна сума заборгованості складає 310 988,00 грн.

07 грудня 2020 року отримано відповідь приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвої Н. В., про те що претензія банку від 05 вересня 2019 року отримана 10 вересня 2019 року та долучена до матеріалів спадкової справи № 23/2019, що була заведена після смерті ОСОБА_5 та ознайомлено спадкоємців померлого.

Спадкоємці для погашення боргових зобов`язань до банку не зверталися.

22 червня 2021 року на ім`я ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 направлено вимоги до спадкоємців.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 червня 2022 року залишено без розгляду позовні вимоги до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у зв`язку із заявою представника позивача від 11 травня 2022 року про те, що позовні вимоги до цих позивачів він не підтримує.

Посилаючись на наведене та норми законодавства просив стягнути з спадкоємців боржника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 пропорційно вартості частки успадкованого майна заборгованість спадкодавця в розмірі 310 988,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 листопада 2022 року в задоволенні позову АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за зобов`язаннями спадкодавця, відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що кредитор пред`явив свої вимоги до спадкоємця з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що згідно з частини 4 даної статті позбавляє його права вимоги до відповідачів, а тому прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Креді Агріколь Банк»заборгованості спадкодавця ОСОБА_5 .

Постановою Чернівецького районного суду від 20 лютого 2023 року рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 листопада 2022 року в частині позовних вимог АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу змінено в частині мотивів, викладених в тексті цієї постанови.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 листопада 2022 року в частині позовних вимог АТ «Креді Агріколь Банк» до

ОСОБА_1 про стягнення боргу скасовано та ухвалено нове.

Позовні вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Креді Агріколь Банк» борг у розмірі 310 988,00 грн за кредитним договором № 1/3092319 від 27 березня 2017 року, укладеним між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_5 , в межах вартості одержаного у спадщину майна після смерті позичальника. Розподілено судові витрати.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_2 є донькою померлого ОСОБА_5 , про те як спадкоємець першої черги відмовилася від своєї частки у спадковому майні на користь ОСОБА_1 , а тому така не набула статусу спадкоємця, а позивач не довів зворотного, у зв`язку з чим рішення суду в частині підстав відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 змінено в зазначених мотивах відмови.

27 квітня 2020 року приватним нотаріусом Макеєвою Н. В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, де спадкоємцями на зазначене у свідоцтві майно, а саме квартири по АДРЕСА_1 є: у 2/3 частках ОСОБА_1 , з урахуванням 1/2 частки від якої відмовилася на її користь спадкоємець першої черги, донька померлого ОСОБА_2 ; у 1/3 частці є ОСОБА_3 .

Так, ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 червня 2022 року клопотанняпозивача про заміну неналежного відповідача задоволено, позовну заяву АТ «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено без розгляду. Зазначена ухвала не оскаржувалася.

11 липня 2022 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

13 вересня 2022 року АТ «Креді Агріколь Банк» заявлено клопотання про залучення співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 вересня 2022 року в задоволенні клопотання АТ «Креді Агріколь Банк» про залучення співвідповідачів відмовлено, оскільки заявлене після закінчення підготовчого провадження.

Отже, оскільки ОСОБА_1 прийняла спадщину і отримала згідно свідоцтва про право на спадщину за законом майно, що складається з 2/3 частки квартири по АДРЕСА_1 (вартість якої складає 1 095 228,47 грн згідно довідки про оціночну вартість об'єкта нерухомості від 04 липня 2022 року, з яких частка відповідачки складає 730 152,24 грн), і набула обов'язок задовольнити вимоги кредитора, а останній, в свою чергу, у строки визначені ст. 1281 ЦК України, звернувся з претензією до приватного нотаріуса, довів наявність боргу у спадкодавця, у зв`язку з чим позовні вимоги Банку підлягають задоволенню.

14 березня 2023 року ОСОБА_1 (далі - заявник) надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 лютого 2023року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 лютого 2023 року в частині стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Креді Агріколь Банк» та ухвалити нове судове рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Згідно з пунктами 1, 10 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову в справах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а ціна позову у справах, у яких заявлено кілька самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог.

Як убачається з матеріалів касаційного провадження, предметом позову є стягнення заборгованості, загальний розмір якої становить 310 998,00 грн.

Ціна позову в даній справі складає 310 988,00 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00*250=671 000,00 грн).

Отже, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення судів попередніх інстанцій в даній справі не підлягають касаційному оскарженню.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, а виключно встановлюється наявність чи відсутність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Разом із цим, у касаційній скарзі заявник посилається на обставини, передбачені підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та зазначає, що справа має для неї виняткове значення, оскільки оскаржуваним судовим рішення з неї помилково стягнуто всю суму боргу, як спадкоємця після смерті позичальника, в той час коли існують інші спадкоємці.

Доводи касаційної скарги не свідчать про наявність підстав, передбачених підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, оскільки незгода заявника з оскаржуваними судовими рішеннями в цілому, за відсутності інших обставин, не може розглядатися як обставина, що впливає на визначення справи як такої, що має виняткове значення, оскільки це може бути оцінкою сторони щодо кожної конкретної справи, учасником якої вона є.

Крім того, посилання заявника на застосування судом апеляційної інстанції норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду є підставою касаційного оскарження судових рішень, передбаченою пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, але не є доводом, який в розумінні підпунктів а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу підтверджує наявність випадку/випадків, який/які дає/дають право вважати судове рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зазначене відповідає Рекомендації № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням указаного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду

від 20 лютого 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

В. А. Стрільчук