Справа № 569/2011/18
УХВАЛА

10 квітня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Тимощука О.Я.,

при секретарі Ковальчук О.Б.,

за участю представника позивача адвоката Ромашко Л.Г.,

представника відповідача 2 ОСОБА_1 адвоката Волошина Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Рівне клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі 569/2011/18 за позовом ОСОБА_2 до Рівненської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Рівненської міської ради, -

В С Т А Н О В И В:

09 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Рівненської міської ради, ОСОБА_1 , в якій просила визнати незаконним та скасувати рішення Рівненської міської ради № 3765 від 15.12.2017 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом викупу громадянці ОСОБА_1 земельної ділянки у АДРЕСА_1 , на якій знаходиться нерухоме майно».

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14 травня 2018 року зупинено провадження по цивільній справі № 569/2011/18 за позовом ОСОБА_2 до Рівненської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Рівненської міської ради до набрання законної сили судовими рішеннями по цивільній справі № 569/3563/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Державного підприємства «СЕТАМ», Рівненського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», ОСОБА_3 про визнання недійсними прилюдних торгів проведених 28.11.2016 року, визнання недійсним та скасування протоколу проведення прилюдних торгів, визнання недійсним та скасування акту про реалізацію предмету іпотеки, визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів та по цивільній справі № 569/5823/17 за позовом ОСОБА_2 до Приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Костикіна В.І., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання незаконними дії приватного нотаріуса Кострикіна В.І. щодо видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, які перебувають на розгляді в Рівненському міському суді Рівненської області.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 червня 2021 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 30 листопада 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

23 вересня 2022 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відповідачем 2 - ОСОБА_1 подано клопотання про стягнення з позивача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000 грн. 00 коп.

В обґрунтування клопотання вказує, що 20 березня 2018 року представником відповідача - 2 ОСОБА_1 адвокатом Ліщинською Т.І. було подано до суду клопотання про зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи з обґрунтуванням суми понесених відповідачем -2 судових витрат по справі. До клопотання були долучені докази, які підтверджують суму та факт понесених витрат, а саме: копію договору про надання правової допомоги № 48 від 12.03.2018 року, копію рахунку-фактури № 69 від 14.03.2018 року на суму 24 000,00 грн., копію квитанції про оплату та копію акту виконаних робіт по наданню послуг від 19.03.2018 року. Посилаючись на вимоги ч.ч. 5, 6 ст. 142 та ч. 9 ст. 141 ЦПК України вважає, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає до задоволення.

06 квітня 2023 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області представником позивача - адвокатом Ромашко Л.Г. подано заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в яких просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви. Зазначає, що ОСОБА_1 пропущені процесуальні строки звернення до суду із заявою про розподіл судових витрат, крім того відповідачем не доведено зловживання позивачем процесуальними правами або вчинення необґрунтованих дій, що є обов`язковим для стягнення судових витрат на підставі ч.ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України. Вказує, що на дату подання позовної заяви існував спір щодо правомірності виділення відповідачу ОСОБА_1 земельної ділянки, на якій розміщене нерухоме майно, яке раніше належало позивачу та було продано з прилюдних торгів відповідачу. За клопотанням представників сторін справа була зупинена до вирішення двох інших справ № 569/3563/17 та № 569/5823/17, встановлені обставини по яких мали важливе значення для вирішення даної справи. Заява про залишення позову без розгляду у даній справі була подана після поновлення розгляду справи та аналізу рішень судів у справах № 569/3563/17 та № 569/5823/17, які були прийняті не на користь позивача ОСОБА_2 .

Представник відповідача 2 - ОСОБА_1 - адвокат Волошин Л.С. в судовому засіданні заяву підтримав з підстав викладених у ній та у відповіді на заперечення позивача та додаткових поясненнях до відповіді на заперечення, просить її задоволити.

Предстаник позивача - адвокат Ромашко Л.Г. в судовому засіданні заперечує щодо задоволення заяви.

Представний відповідача 1 - Рівненської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином.

Заслухавши думку представника позивача адвоката Ромашко Л.Г. та представника відповідача 2 ОСОБА_1 адвоката Волошина Л.С., дослідивши матеріали справи та клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, ч. 1 ст. 55 Конституції України, п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною першою статті 4 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

За приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

Звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Сам факт подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Отже, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року по справі № 521/3011/18.

Принцип змагальності згідно ст. 12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Відповідачем не доведено, що дії позивача при зверненні до суду чи в ході розгляду справи по суті є необґрунтованими, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду; чи були її дії умисними та чим це підтверджується.

До того ж суд зазначає, що згідно з п. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Однак, кллопотання про стягнення судових витрат подано до суду відповідачем 2 - ОСОБА_1 значно пізніше вказаного строку, а саме 23.09.2022 року.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Інформація про розгляд справи розміщується на сайті суду і є загально доступною, однак, відповідач не цікавиться провадженням у справі.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 133, 141, 263-265, 268, 270, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі 569/2011/18 за позовом ОСОБА_2 до Рівненської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення Рівненської міської ради - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлено 12 квітня 2023 року.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.