Справа № 178/780/21
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2023 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Берелет В.В.,

секретаря: Маринич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Кринички цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

за участю представників позивачки ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, і її представниця суду пояснила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 26 квітня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Криничанського районного суду від 21.11.2019 шлюб між ними розірвано. У період шлюбу за спільні кошти, ними було придбано автомобіль ВАЗ 21121, 2007 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та був добудований і прийнятий до експлуатації житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на будинок зареєстровано на відповідача 11.12.2018. Все вище зазначене майно фактично знаходиться у відповідача і він ним користується. Вищевказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому просить визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя вищевказане майно та визначити його частки рівними, і, розподілити спільне майно шляхом виплати відповідачем компенсації за 1/2 частину автомобіля та стягнути судові витрати.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували, що вказаний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки він подарований відповідачу. Стосовно автомобіля вважає, що ціна первісної експертизи завищена, тому просить врахувати ту, що була призначена судом.

Вислухавши сторони, перевіривши матеріали та оцінивши докази по справі суд встановив, що з 26 квітня 1997 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Криничанського районного суду від 21.11.2019 шлюб між ними розірвано. У період шлюбу за спільні кошти, ними було придбано автомобіль ВАЗ 21121, 2007 року випуску, реєстраційний номер « НОМЕР_1 » та був добудований і прийнятий до експлуатації житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом витребувано від КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» і вивчено реєстраційну книгу БТІ №9, в якій зроблено запис №2808 про реєстрацію за ОСОБА_2 житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , відповідно до якого реєстрація права власності здійснювалася на підставі договору дарування від 30.12.1988, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюб ним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Ч.1 ст.369 ЦК України передбачає, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування або розпорядження своїм майном.

Згідно із пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У відповідності до статті 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Отже, на майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню.

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 Сімейного Кодексу України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11).

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам .

Ураховуючи вище викладене, норми діючого законодавства України; те, що відповідач спростував презумпцію спільної сумісної власності подружжя, оскільки за ним зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 30.12.1988, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 259, 263-265 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 майно, а саме: автомобіль ВАЗ 21121, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Визнати право власності за ОСОБА_2 на автомобіль ВАЗ 21121, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , грошову компенсацію за 1/2 частку автомобіля у розмірі 38 114,37 грн (тридцять вісім тисяч сто чотирнадцять гривень тридцять сім копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , суму сплаченого судового збору у розмірі 454 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , витрати за правову допомогу у розмірі 5 467,50 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Повний текст рішення виготовлено 30 червня 2023 року.

Суддя: В. В. Берелет

р