Справа № 497/761/22
Провадження № 2/497/18/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2023 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Раца В.А.,

секретаря - Божевої І.Д.,

позивача (відповідача) - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача (позивача) - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у загальному позовному провадженні, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді об`єднану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування, в особі ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб - Орган опіки та піклування, яким є виконавчий комітет Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ

02.05.2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, про визначення місця проживання дитини.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них родився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сумісне проживання з відповідачем вони припинили у 2021 році, та шлюб було розірвано рішенням Болградського районного суду від 11.03.2022 року. 21 жовтня 2021 роки вони з відповідачем уклали нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дитини та участі у її виховання, відповідно до якого визнали, що дитина постійно проживатиме з нею за адресою АДРЕСА_1 . Крім цього, вони в цьому договорі домовилися про участь батька у вихованні дитини, а саме дитини буде перебувати у батька 2 рази на місяць з ранку понеділка до вечора п`ятниці першого та третього тижня, та 2 рази на місяць з ранку суботи по вечір неділі другого та четвертого тижня. За узгодженням з матір`ю та при її згоді дитина може додатково перебувати у батька в будь-який час. Однак відповідач з 26 лютого 2022 року незаконно утримує дитини у себе, створює їй перешкоди у вільному спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим вона у березні 2022 року звернулася до служби у справах дітей Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, та відповідно до висновку від 11.04.2022 року місцем проживання дитини визначено за нею, але незважаючи на це, відповідач продовжує створювати перешкоди у реалізації своїх батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_5 , тому вона звернулася до суду з цим позовом.

04.05.2022 року ухвалою суду було відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

28.09.2022 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

Ухвалою суду від 29.09.2022 року відповідачу ОСОБА_3 було відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви через пропуск строку звернення до суду із зустрічним позовом.

04.10.2022 року відповідач надав до суду відзив, яким з позовом не погоджується, посилаючись на те, що матір не може мати пріоритетного права на проживання з дитиною, батько не повинен доводити своє право на дитини та нести тягар спростування презумпції визначення місця проживання дитини з матір`ю. Він дійсно підтверджує про укладення договору з матір`ю дитини про проживання дитини та участі в його вихованні, але посилається на те, що цим договором вони не домовлялися з ким буде проживати дитина, а договір укладався з метою визначення участі батьків у вихованні дитини. Крім цього, зазначає, що позивачка добровільно після 24.02.2022 року віддала йому дитину з оригіналом вказаного договору. Також зазначає, що дитина проживає з ним, має усі умови для належного проживання та розвитку, він не створює ніяких перешкод у відвіданні матір`ю дитини за його місцем проживання, а наданий органом опіки висновок не відповідає вимогам законодавства щодо його складання.

Ухвалою суду від 04.10.2022 року судом було відмовлено у прийнятті відзиву відповідача через пропущення процесуальних строків його надання.

Ухвалою суду від 30.11.2022 року було об`єднано зазначену цивільну справу з цивільною справою за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб - Орган опіки та піклування, яким є виконавчий комітет Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, та призначено по об`єднаній цивільній справі підготовче судове засідання.

Згідно з позовом, справу за яким об`єднано в одно провадження, ОСОБА_3 звернувся до суду з окремим позовом 05.10.2022 року до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітньої дитини, та мотивує його тим, що малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з ним, має належні умови проживання та розвитку, він не перешкоджає матері дитини відвідувати його, і вважає, що найбільш відповідає інтересам дитини та належного його виховання та розвиток саме за місцем його проживання, тобто визначення місця проживання дитини разом з батьком.

ОСОБА_1 до суду 18.10.2022 року надала відзив на окремий позов ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком, яким позов не визнає, та зазначає, що вона не віддавала дитину батькові, а він її не повернув, тому дитина зараз проживає з батьком, а вона як матір має можливість відвідувати дитину лише за адресою проживання батька дитини без можливості навіть на декілька годин забрати дитину. Крім цього, зазначає те, що батько дитини лише створює умови для розвитку дитини, при цьому не має самостійного доходу, ніде не працює, а дитина, як і сам батько дитини - ОСОБА_3 , фактично знаходяться на утриманні його батьків.

Ухвалою суду від 14.12.2022 року було закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд про об`єднаній цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування, в особі ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини та за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб - Орган опіки та піклування, яким є виконавчий комітет Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини.

В судовому засіданні позивач (відповідач) ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали в повному обсязі просять визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 з матір`ю, про що тричі висловився орган опіки та піклування в своїх висновках, та просять відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком, та вважають, що саме місце проживання з матір`ю дитини буде відповідати її інтересам та розвитку.

Відповідач (позивач) ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні висловилися проти задоволення позову матері дитини ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з нею, та наполягали на задоволенні позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком, оскільки лише з батьком дитина має усі необхідні умови для розвитку, виховання та належного утримання. А висновки органу опіки та піклування вважають неналежними оскільки винесені з порушенням законодавства та не відображають всієї повноти дослідження питання щодо розвитку та психологічного стану дитини. Крім цього посилалися на те, що позивачка ОСОБА_1 проживає з іншим чоловіком, що буде нагативно впливати на дитину.

Представник третьої особи - орган опіки та піклування в особі ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Городненської сільської ради Болградського району Одеської області до суду не з`явився, надав до суду висновки щодо місця проживання дитини, в яких відображена позиція органу опіки та піклування, та заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до наступного висновку.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Судом встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.04.2022 року є сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

На підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 11.03.2022 року, шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до нотаріально посвідченого договору про визнання місця проживання дитини та участі у її вихованні від 01.10.2021 року, сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_1 встановили порядок проживання та утримання спільного малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до його повноліття. З п.2 цього договору вбачається, що сторони прийшли до згоди, що у зв`язку з тим, що дитина постійно проживає з матір`ю ОСОБА_1 , для встановлення участі в забезпеченні умови життя дитини та для реалізації права батька на особисте виховання дитини, сторони домовилися, що дитина буде перебувати у батька згідно з цим договором, а саме: 2 рази на місяць з ранку понеділка до вечора п`ятниці першого та третього тижня кожного місяця та 2 рази на місяць з ранку суботи по вечір неділі другого та четвертого тижня. Крім цього, відповідно до п.3 договору, за узгодженням з матір`ю та при її згоді, дитина може додатково перебувати у батька у будь-який час. Спілкування батька з дитиною у свята здійснюється за попередньою домовленістю з матір`ю, а у разі недосягнення домовленості відповідно до викладеного графіку.

Як стверджує позивач ОСОБА_1 , відповідач не повертає їй дитину, та з 26.02.2022 року утримує дитину у себе, порушуючи укладений договір, що підтверджується заявою позивачки ОСОБА_1 до служби у справах дітей Городненської сільської ради від 16.03.2022 року.

Відповідно до вимог ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Під час розгляду справи, суду тричі було надано висновок органу опіки та піклування, а саме висновок органу опіки та піклування Городненської сільської ради від 11.04.2022 року, наданий позивачем разом з позовом, від 02.09.2022 року за ухвалою суду про необхідність надання відповідного висновку, та від 09.11.2022 року за ухвалою суду про необхідність надання відповідного висновку за позовною заявою ОСОБА_3 .

Усі ці три висновки за своїм змістом схожі, та орган опіки вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю - ОСОБА_1 , оскільки батько дитини не працює, не надає матері дитини можливості взяти дитину хоча б на короткий час, що може негативно вплинути на психічний стан дитини та її формування.

Крім цього, до зазначених висновків були додані акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме щодо наявності достатніх умов належних умов для проживання, розвитку та виховання малолітньої дитини, протоколи індивідуальних бесід з батьками, характеристики, та довідки про склад сімей

Судом під час розгляду справи було допитано свідків, які суду показали:

Свідок ОСОБА_7 , яка являється матір`ю відповідача ОСОБА_3 , суду пояснила, що восени 2021 року ОСОБА_1 пішла від їхнього сина ОСОБА_3 з дитиною, після чого вони уклали договір щодо участі батьків у вихованні дитини. Позивачка пішла жити з іншим чоловіком ОСОБА_8 , тому ОСОБА_3 не віддає їй дитину. Її син ОСОБА_3 дуже гарний батько, займається розвитком дитини, в будинку є усі належні умови для проживання та розвитку дитини, він не чинить жодних перешкод у можливості відвідування дитини його матір`ю ОСОБА_1 , та вона часто приходить

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що є дядьком відповідача ОСОБА_3 , та йому відомо, що позивачка ОСОБА_1 восени з дитиною пішла жити до іншого чоловіка ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є матір`ю позивачки ОСОБА_1 , коли сторони одружилися, вони спочатку жили добре, потім переїхали до м. Одеси, її донька ОСОБА_11 пішла працювати, бо потрібні були гроші сім`ї. Згодом відносини погіршилися, вони розірвали шлюбу, домовилися що дитини буде по два тижні проживати у батька і два тижні у метері, але коли вони останній раз приїхали за дитиною з позивачкою, то дитину відповідач не відпустив.

З огляду на викладене, судом вбачається що між сторонами виник спір з приводу місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а й відповідно щодо їх участі у його вихованні та розвитку.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі змістом ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Як вбачається зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам малолітнього.

При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

У відповідності до ч.2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини.

При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

З огляду на викладене, суд приймаючи рішення про місце проживання малолітнього сина сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виходить перш за все з інтересів дитини, її виховання та належний розвиток, дотримуючись при цьому принципу повної рівності обох батьків у питаннях виховання дитини.

Судом встановлено однаково належні умови проживання дитини як за місцем проживання матері так за місцем проживання батька.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра батьки не перебувають. Характеристики за місцем проживання позитивні.

Крім цього судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 працює на посаді графічного дизайнера в ТОВ «ІНА Україна», та її середньомісячна заробітна платня становить 10980,00 грн., що підтверджено довідкою про доходи від 06.11.2022 року, а відповідач ОСОБА_3 офіційно не працює.

Вагомим показником є відношення батьків один до одного, до дитини, та дотримання законодавства щодо нестворювання будь-яких перешкод щодо виконання батьками своїх прав та обов`язків щодо дитини.

Судом встановлено, що відповідач (позивач) ОСОБА_3 створює перешкоди щодо здійснення матір`ю ОСОБА_1 своїх батьківських право щодо дитини, які проявляються в перешкоді матері дитини ОСОБА_1 мати побачення з дитиною без участі батька з можливістю на деякий час взяти дитину до себе, що підтверджується висновками органу опіки та піклування, порушення ним нотаріально посвідченого договору про визнання місця проживання дитини та участі у її вихованні від 01.10.2021 року, та поясненнями сторін в судовому засіданні.

Крім цього, визначаючи місце проживання дитини, суд також виходить з віку дитини, якій для всебічного розвитку, вихованню та належного психічного стану потрібна не лише батько, а матір з притаманними їй якостями материнської любові та турботи.

Твердження відповідача (позивача) ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 в судовому засіданні на неналежність наданих висновків органу опіки та піклування через їх неналежне оформлення та складення неповноваженими особами, та наполягання на призначення експертизи, про те з ким буде краще дитині, суд сприймає критично, оскільки хоч висновки і містять деякі порушення законодавства щодо їх підготовки та винесення, однак ці порушення є незначними, не впливають на їх зміст, і всі три висновки жодним чином не містять протиріч між собою, та всі висновки з одним результатом - визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_1 , та такі висновки надані спеціально уповноваженим колегіальним органом, які ретельно неодноразово розглянули питання щодо місця проживання дитини, як за заявою матері так і за заявою батька дитини.

Посилання відповідача (позивача) ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 про те, що позивачка ОСОБА_1 не буде проживати за зазначеною в позові адресою, оскільки проживає з іншою людиною в м. Одесі, що негативно вплине на розвиток дитини, то будь-яких достатніх та об`єктивних доказів у підтвердження таких доводів відповідачем не надано.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги висновки органу опіки та піклування Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, вік дитини, виходячи з можливості створення належних умов для виховання сина, та виходячи з якнайращіх інтересів дитини, суд приходить до висновку, що дійсно правильним буде визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , а отже її позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позову ОСОБА_3 , то суд виходить з неможливості його задоволення, оскільки саме ним було порушено нотаріально посвідчений договір про визнання місця проживання дитини та участі у її вихованні від 01.10.2021 року, крім цього ним створюються перешкоди матері дитини ОСОБА_1 з реалізації в повній мірі своїх прав та обов`язків, що за своєю сукупністю може негативно вплинути на розвиток та психічний стан малолітньої дитини, та виходячи з доведеності позову матері дитини - ОСОБА_1 , що виключає можливість задоволення позову батька дитини щодо визначення місця проживання дитини, суд вважає за необхідне в задоволенні позову ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини - відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.19,141,150,155,160,161 СК України, ст.ст.2,4,12,13,31,76-81,259,263-265,268,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Орган опіки та піклування, в особі ради опіки та піклування при виконавчому комітеті Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - з матір`ю ОСОБА_1 .

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , орган, якому законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб - Орган опіки та піклування, яким є виконавчий комітет Городненської сільської ради Болградського району Одеської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 14.04.2023 року.

Суддя В.А. Раца