Справа № 175/1483/21
Провадження № 2/175/478/21
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2023 року смт.Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Бойко О.М.

при секретареві судового засідання Бабко-Малої В.В.,

представника позивача адвоката Лопатько С.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення грошових коштів за договором позики, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь борг за договором позики у розмірі 15 000(п`ятнадцять тисяч) доларів США у гривні за курсом НБУ на день такої виплати, а також 3% річних за весь час прострочення, що на дату 22.09.2021р. становить 594, 25 доларів США(п`ятсот дев`яносто чотири долари двадцять п`ять центів) та понесені судові витрати.

Представник позивача за довіреністю Лопатько С.В. у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вказуючи на те що відповідач заперечує факт отримання в позику коштів від позивача.

Вислухавши сторін по справі, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі та на підтвердження укладення договору та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Встановлено, що 05 грудня 2019 року ОСОБА_3 взяв в борг у ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США та зобов`язався повернути грошові кошти не пізніше 20 грудня 2019 року, про що підписав розписку від 05 грудня 2019 року, оригінал якого зберігається в матеріалах цивільної справи. Вищевказаний договір підписаний особисто ОСОБА_3 , а отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, що свідчать про укладення такого договору відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України.

Однак ОСОБА_3 свої зобов`язання згідно розписки не виконав. Позивач не одноразово звертався до відповідача при особистій зустрічі, та у телефонному режимі, з вимогою повернути гроші, проте відповідач ніяк не реагував.

Відповідач заперечує факт отримання в позику коштів від позивача, з огляду на це позивач просив суд долучити до матеріалів справи ще одну розписку від 03.09.2007р., оформлену під час отримання від позивача відповідачем позики в минулому, обґрунтовуючи що ця розписки свідчить про те, що відповідач неодноразово звертався з питанням надання коштів у борг під розписку.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи №1233-22 від 29.07.2022 року, рукописні літерно-цифрові записи та підпис від імені ОСОБА_3 в розписці про отримання грошових коштів в борг у сумі 15 000 доларів США, що складена 05.12.2019 року виконані саме ОСОБА_3 .

Як слідує зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 527 ЦК України, передбачено зобов`язання боржника виконати свій обов`язок, а кредитора - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а також право кожної із сторін у зобов`язанні вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Як вбачається з правової позиції, сформованої Верховним Судом України у Постанові від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14, відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дата її отримання. Таким чином, розписка про отримання в борг грошових коштів за своєю суттю є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей, а отже розписка є не лише фактом укладення договору, а й фактом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику.

Верховним Судом України у постанові від 18.09.2013 року у справі №6-63цс13, постанові від 11.11.2015 року у справі №6-1967цс15 та постанові від 18.01.2017 року в справі №6-2789цс16, Верховним Судом у постанові по справі №707/2606/16-ц провадження 61-28762св18 від 31.10.2018 року зроблений правовий висновок про те, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

В постанові Верховного Суду від 06 серпня 2020 року по справі №607/13993/17 вказано, що досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування ст. 1046, 1047 ЦК України, повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор отримує право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Таким чином, сума 3% річних на дату 22.09.2021р. з суми боргу у розмірі 15 000(п`ятнадцять тисяч) доларів США, складає 594, 25 доларів США(п`ятсот дев`яносто чотири долари двадцять п`ять центів).

Встановивши, що правовідносини сторін випливають з договору позики, позичальник свої зобов`язання в повному обсязі не виконав, в зазначені строки гроші не повернув, суд дійшов висновку, що виникла заборгованість за договором позики, яка підлягає стягненню в судовому порядку.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про доведений факт щодо наявності заборгованості по розписці про грошове зобов`язання від 05 грудня 2019 року із сторони ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 , відповідач грошові кошти у повному обсязі позивачу не повернув, а тому суд прийшов до висновку, що основний борг по договору позики (розписці) складає 15 000 доларів США, які необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 .

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України на відповідача покладається сплата грошових коштів за проведення почеркознавчої експертизи у розмірі 9 060, 96 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 6 797,30 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 16, 527, 545, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 282-284 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошові кошти у сумі 15 000(п`ятнадцять тисяч) доларів США у гривні за курсом НБУ на день такої виплати, а також 3% річних за весь час прострочення, що на дату 22.09.2021р. становить 594, 25 доларів США(п`ятсот дев`яносто чотири долари двадцять п`ять центів).

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) грошові кошти сплачені за проведення почеркознавчої експертизи у розмірі 9 060, 96 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір при поданні первісного та уточненого позову до суду у розмірі 6 797,30 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Бойко

Повний текст судового рішення складено 13.04.2023 року