ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/750/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/4384/22 Категорія: 305010900 Позарецька С.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія»,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - Гермаш С.М. на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2023 року, у складі судді Позарецької С.М., -

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої позовні вимоги мотивувало тим, що 18.03.2019р. між сторонами укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0046502. Відповідно до умов полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки ВАЗ д/н НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам.

18.10.2019р. о 23-00 в м. Черкаси по вул. Казбетській мала місце ДТП за участю водіїв автомобіля ВАЗ д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Subaru д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП ТЗ Subaru д/н НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень, а власнику цього автомобіля матеріального збитку.

Відповідно до вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.01.2020р. вказана ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем ПДР України, чим останній скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України. При цьому, встановлено, що кримінальне правопорушення відповідачем було скоєне у стані алкогольного сп`яніння.

Представник потерпілої особи пошкодженого ТЗ Subaru д/н НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернувся до страховика із заявою про страхове відшкодування за полісом від 18.03.2019р. На підставі страхового акту від 08.02.2021р. потерпілому внаслідок ДТП позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 98000грн. 00коп., що підтверджується платіжним дорученням №808 від 08.02.2021р.

Позивач вказував, що у відповідача, у зв`язку із вказаними обставинами виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування. При цьому, жодних дій з боку відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 98000грн. 00коп., а також судовий збір у розмірі 2481грн. 00коп.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд мотивував своє рішення тим, що страховою компанією були допущені такі порушення норм чинного законодавства при прийнятті заяви про страхове відшкодування та здійсненні її виплати, які свідчать про неможливість стягнення у порядку регресу з відповідача на користь позивача грошових коштів, які були сплачені третій особі, як страхове відшкодування. Крім того, суд, відмовляючи у задоволенні позову, вказав, що позивачем не доведені жодними належними та допустимими доказами пред`явлені до відповідача позовні вимоги.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - Гермаш С.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судове рішення винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин, що призвело до неправильного вирішення спору.

Так, в порушення норм ЦПК України, суд прийняв до уваги відзив на позовну заяву, однак, сам позивач, всупереч вимог ст. 191 ЦПК України, не отримав від відповідача поданий до суду відзив, а тому був позбавлений можливості подати відповідь на відзив на позовну заяву.

Крім того, скаржник звертає увагу, що суд посилається на відсутність доказів направлення та отримання відповідачем письмової вимоги в досудовому порядку, однак, по даній справі заходи досудового врегулювання спору не є обов`язковими за законом, та відсутність доказів досудового врегулювання не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки позивач, звертаючись до суду з позовною заявою, обрав такий спосіб захисту своїх прав.

Окремо, скаржник наголошує на тому, що помилково не долучив до позовної заяви документи, що підтверджують повноваження представника потерпілої особи ОСОБА_3 , який звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, а саме витяг з Договору про надання правової допомоги від 07.11.2019 та свідоцтво про зайняття адвокатською діяльність, які скаржник просить долучити по матеріалів справи.

Також, скаржник зазначає, що в заяві про страхове відшкодування вказані реквізити власника пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_4 , яка і отримала належне відшкодування.

Виплата страхового відшкодування проводилась саме за пошкодження транспортного засобу, власником якого, як встановлено судом першої інстанції, є ОСОБА_4 , а не за заподіяні тілесні ушкодження, завдані ОСОБА_2 , тому, на думку скаржника, страхове відшкодування отримала належна особа - власник пошкодженого внаслідок ДТП т/з.

Крім того, скаржник вважає помилковим висновок суду, що заява про страхове відшкодування подана адвокатом поза межами строку, визначеного п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, ДТП мала місце 18.10.2019, із заявою про виплату страхового відшкодування представник потерпілої особи звернувся до позивача 15.10.2020, тобто в межах строку передбаченого ст. 37 вищевказаного закону.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 - адвокат Руднічук Д.В. просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, мотивуючи тим, що долучені скаржником витяг з Договору про надання правової допомоги та свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю, не можуть бути враховані судом під час апеляційного розгляду справи, а тому доводи щодо наявності у адвоката ОСОБА_3 підстав для подачі заяви про страхове відшкодування є необґрунтованими.

Вказує, що положенням ст. 35.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено перелік осіб, які мають право звернутися за отриманням страхового відшкодування, натомість адвокат Ткачук-Коваленко О.В. не є потерпілим або його законним представником, або особою, яка має право на отримання страхового відшкодування, а тому дана особа не може звертатися до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування.

Отже, на переконання представника відповідача, страховик виплатив ОСОБА_4 суму страхового відшкодування без будь-яких на те правових підстав.

Окремо, звертає увагу колегії суддів на наявність розписки гр. ОСОБА_4 від 13.02.2020, згідно якої остання отримала матеріальну та моральну компенсацію внаслідок ДТП, тобто відповідач повністю розрахувався з потерпілою особою. В даному випадку, страхова незаконно виплатила страхове відшкодування особі, що не має правових підстав для отримання такої виплати, а тому, на думку представника відповідача, страхова має право захистити свої права, шляхом подачі позову до особи, яка отримала страхове відшкодування, про повернення безпідставно набутих коштів.

У відповіді на відзив представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» Гермаш С.М. зазначає, що судом при дослідженні страхової справи зроблено передчасний висновок про відсутність документів заявника, якими б посвідчувалась особа, незважаючи на норми п.п. а) п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У випадку наявності сумнівів у відповідача щодо повноважень особи, яка зверталась з заявою про виплату страхового відшкодування, останній мав право залучити до справи в якості третьої особи потерпілу ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_3 .

Наголошує на тому, що страховий випадок ніким не оспорюється, зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як винна в ДТП особа, притягнутий до кримінальної відповідальності, позивач визнав факт ДТП та виплатив страхове відшкодування потерпілій особі, а тому відповідно до положень ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на регресну вимогу до страхувальника.

Зазначає, що безпідставними є твердження представника відповідача, що позивач без будь-яких правових підстав виплатив гр. ОСОБА_4 суму страхового відшкодування, оскільки судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_4 є власником пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 , а відтак має право на отримання страхового відшкодування.

Також звертає увагу на те, що предметом розгляду даної справи є відшкодування збитків в порядку регресу, а отже, у разі наявності сумнівів щодо правомірності виплати страхового відшкодування відповідачем мав бути поданий окремий позов про визнання недійсним рішення про здійснення страхового відшкодування з обов`язковим залученням для участі у справі потерпілої у якості третьої особи. В свою чергу відсутність такого позову, свідчить про передчасність висновків суду щодо допущення позивачем порушень норм чинного законодавства при прийнятті заяви про страхове відшкодування та здійсненні її виплати.

Відповідно до положень ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 28 квітня 2023 року призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 18.03.2019р. між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 укладено договір - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/0046502. Відповідно до умов полісу страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки ВАЗ д/н НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам. Визначено, що страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 100 000,00грн., франшиза 2 000,00грн. (а.с.7).

18.10.2019р. о 23-00 в м. Черкаси по вул. Казбетській мала місце ДТП за участю водіїв автомобіля ВАЗ д/н НОМЕР_1 (власник ТЗ ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_4 ) під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Subaru д/н НОМЕР_2 (власник ТЗ ОСОБА_4 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 ) під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок ДТП транспортному засобу Subaru д/н НОМЕР_2 було завдано механічних пошкоджень, а власнику цього автомобіля матеріального збитку.

Відповідно до вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.01.2020р. (справа №712/15554/19) з врахуванням ухвали Черкаського апеляційного суду від 24.06.2020р. вказана ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 ПДР України, чим останній скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України. При цьому, встановлено, що кримінальне правопорушення відповідачем було скоєне у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, судовими рішеннями зазначено, що цивільний позов потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не заявлявся. (а.с.8-13).

Колегією суддів встановлено, що 15.10.2020 р. представник потерпілої ОСОБА_4 - адвокат Ткачук-Коваленко О.В. звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування за полісом від 18.03.2019р. у розмірі 98000грн.

У заяві просив провести страхове відшкодування на рахунок НОМЕР_5 в Приватбанку, власником якого є ОСОБА_4 (а.с.17).

На підставі страхового акту від 08.02.2021р. №ОЦ/044/000/20/0241 вирішено провести страхове відшкодування в сумі 98 000 грн, згідно Заяви про страхове відшкодування від 15.10.2020, на рахунок ОСОБА_4 (а.с.32).

Відповідно до платіжного доручення №808 від 08.02.2021 позивачем виплачене ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 98 000грн. 00коп. (а.с.33).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» щодо стягнення сплачених коштів в порядку регресу, суд виходив з підстав того, що позивачем були допущені порушення норм чинного законодавства при прийнятті заяви про страхове відшкодування та здійсненні її виплати, які унеможливлюють задоволення позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності належних та достатніх доказів для відшкодування шкоди в порядку регресу, з огляду на наступне.

Згідно з положенням ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП, яка мала місце 18.10.2019, за участю водіїв автомобіля ВАЗ д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Subaru д/н НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіль ОСОБА_4 зазнав механічних пошкоджень, тобто останній заподіяно майнову шкоду.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.01.2020 р. з врахуванням ухвали Черкаського апеляційного суду від 24.06.2020р. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні ДТП внаслідок порушення ПДР України та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Крім того, відповідно до даних судових рішень, обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_1 визначено вчинення злочину особою в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 35 даного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. До заяви додаються, зокрема, а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником. Документи, зазначені у підпунктах "а"-"ґ" цього пункту, надаються для огляду та зняття копії або в копіях, засвідчених заявником.

З матеріалів справи вбачається, що 15.10.2020 представник потерпілої ОСОБА_4 - адвокат Ткачук-Коваленко О.В. звернувся до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП транспортному засобу Subaru д/н НОМЕР_2 , в сумі 98 000 грн., яку просив перерахувати на рахунок ОСОБА_4 .

На виконання вимог ст. 36 Закону, сума страхового відшкодування в розмірі 98 000 грн була перерахована позивачем на рахунок ОСОБА_4 , вказаний у заяві про виплату страхового відшкодування від 15.10.2020, що підтверджується страховим актом від 08.02.2021р. №ОЦ/044/000/20/0241 та платіжним дорученням №808 від 08.02.2021.

Отже, завдання обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо відшкодування шкоди, завданої майну третьої особи - транспортному засобу потерпілої, було реалізоване шляхом виплати останній страхового відшкодування.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів, які спростовують отримання страхового відшкодування не потерпілою, а іншою особою.

Згідно з ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , зокрема, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відтак, позивач, виконавши свій обов`язок зі сплати страхового відшкодування, має відповідно до положень ст. 38 Закону право звернутися із регресною вимогою до заподіювача шкоди, тобто до винуватця ДТП - ОСОБА_1 , який скоїв ДТП, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги страховика, який сплатив страхове відшкодування по полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ґрунтуються на вимогах закону, підтверджені належними та достатніми доказами, а отже, підлягають до задоволення.

Висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог через допущені страховиком порушення законодавства при прийнятті заяви про страхове відшкодування та здійснення її виплати, колегія суддів оцінює критично, оскільки предметом спору в даній справі є стягнення коштів з винуватої особи в порядку регресного позову, внаслідок виконання страховиком свого обов`язку щодо виплати страхового відшкодування потерпілій. Натомість, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, надав оцінку заяві про виплату страхового відшкодування та проведенню її виплати, зробивши висновок про допущені порушення чинного законодавства, допустив надмірний формалізм, в той же час не звернув увагу на факт виконання страховиком обов`язку, передбаченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, щодо сплати страхового відшкодування за шкоду завдану внаслідок ДТП транспортному засобу потерпілій ОСОБА_4 та право страховика на отримання відшкодування в порядку регресу.

Колегія суддів вважає, що мета інституту страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів перед третіми особами була досягнута внаслідок проведення виплати страхового відшкодування в сумі 98 000 грн. на рахунок потерпілої ОСОБА_4 , що підтверджується страховим актом від 08.02.2021р. №ОЦ/044/000/20/0241 та платіжним дорученням №808 від 08.02.2021, які були надані позивачем та, на переконання колегії суддів, є належними та допустимими доказами на підтвердження виплати страхового відшкодування.

Не погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції в частині звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування особою, яка не мала на це права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів вважає за необхідне долучити надані скаржником додатки до апеляційної скарги - копія витягу із договору від 07.11.2019 та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, які не були долучені до позовної заяви, однак, за відсутності яких не була б прийнята заява про виплату страхового відшкодування та здійснена його виплата, оскільки документи, підтверджуючі повноваження особи, перевіряються відповідно до вимог ст. 35 Закону при зверненні із заявою про страхове відшкодування, а тому їх наявність на момент звернення адвоката в інтересах потерпілої до страховика не ставиться колегією суддів під сумнів. Водночас, у випадку наявності сумнівів у суду першої інстанції з приводу повноважень особи, яка зверталась із заявою про виплату страхового відшкодування, суд мав усунути дану неповноту, витребувавши у страховика такий доказ для об`єктивного розгляду справи, що узгоджується з нормами чинного цивільного процесуального законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, із заявою про страхове відшкодування від 15.10.2020 до страховика звернувся представник потерпілої ОСОБА_4 - адвокат Ткачук-Коваленко О.В., на підтвердження повноважень якого до суду апеляційної інстанції надано витяг з договору про надання правової допомоги від 07.11.2019, згідно з яким останній був уповноважений представляти інтереси потерпілої ОСОБА_4 з приводу захисту всіх законних прав та інтересів, що виникли через ДТП від 18.10.2019, в т.ч. на одержання грошових сум за відшкодування шкоди та/або отримання страхового відшкодування.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що одержувачем даного страхового відшкодування була вказана саме потерпіла ОСОБА_4 , на рахунок якої і переведено страхове відшкодування в розмірі 98 000 грн. Матеріали справи не містять будь-яких заперечень останньої, щодо неотримання такого відшкодування.

Розписка, яка є в матеріалах справи, та на яку посилається представник відповідача у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів оцінює критично, так як дана розписка надана власником, пошкодженого внаслідок ДТП, транспортного засобу - потерпілою ОСОБА_4 - ОСОБА_1 , проте, сторонами спору, який є предметом розгляду даної справи, є страховик та страхувальник, та правовідносини, які виникли внаслідок укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів та виконання страховиком, взятих на себе за договором (полісом) зобов`язань.

Колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи справу, допустив неповноту судового розгляду, вдався до оцінки правовідносин, які виникли між страховиком та потерпілим, з приводу звернення із заявою про виплату страхового відшкодування та проведення такої виплати, що не є предметом розгляду в даному провадженні, неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, щодо права страховика отримати відшкодування шкоди в порядку регресу, внаслідок чого ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке підлягає до скасування із постановленням нового, яким позовні вимоги ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» належить задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача в порядку регресу кошти в сумі 98 000 грн.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з пунктами 1, 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч.1, 2, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача.

У зв`язку із скасуванням рішення суду першої інстанції, яким відмовлено у задоволенні позову та постановленням нового про задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які позивач поніс за подання позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 2481 грн та за подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції в розмірі 3721 грн 50., що в сумі складає 6 202 гривні 50 коп.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2023 року скасувати.

Ухвалити в справі нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 98 000 грн (дев`яносто вісім тисяч гривень), які сплатити за реквізитами: р/р НОМЕР_6 в АТ «Ощадбанк», , МФО 322669.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» судові витрати в розмірі 6 202 гривні 50 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та за умов, визначених ст.389 ЦПК України.

Судді: Ю.В. Сіренко

О.М. Новіков

Т.Л. Фетісова