РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Гашук К.В.,

за участю секретаря судового засідання Якимової О.С.,

представника позивача адвоката Слизовської М.Ю,

представника відповідача адвоката Бахмута М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Запоріжжя, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , в особі представника-адвоката Слизовської Марини Юріївни, до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , в особі представника - адвоката Слизовської М.Ю., звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 .

Позивач, ОСОБА_1 , у період з жовтня 2006 року по грудень 2007 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах зі спадкодавцем ОСОБА_4 , а з 08.08.2008 по 02.07.2009 ОСОБА_1 з ОСОБА_4 знаходилися в офіційному шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 з ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_2 , який згідно ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_4

ОСОБА_1 , як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 , діючи в його інтересах, 15.04.2021 звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Хамула Н.Г. із заявою про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 . Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Хамула Н.Г. було заведено спадкову справу № 47/2021.

Крім сина ОСОБА_1 , із заявою про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , звернулася дружина спадкодавця - ОСОБА_3 , про існування якої, ні позивачу, ні її сину не було відомо.

Хоча шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_4 розпався, однак вони підтримували доброзичливі стосунки, спілкувалися.

Приблизно за півтора тижні до смерті, ОСОБА_4 зателефонував позивачці та повідомив, що погано себе почуває, а вже 02.04.2021 позивачці зателефонував друг ОСОБА_4 та повідомив, що 01.04.2021 ОСОБА_4 госпіталізували каретою швидкої допомоги до 6 міської лікарні з підозрою на інсульт, та повідомив що йому потрібна допомога.

З телефонної розмови з медичним персоналом лікарні позивачу стало відомо про те, що ОСОБА_4 був доставлений до їх лікарні у вкрай важкому стані без супроводу рідних або інших осіб, що при ньому був тільки паспорт та мобільний телефон, що дружина та родичі відмовилися від надання ОСОБА_4 допомоги, оплати додаткового обстеження та купівлі необхідних йому медичних препаратів. На прохання позивача медична сестра дала їй контактні телефони лікарів, які лікували ОСОБА_4 .

Позивач та їх спільний син у свою чергу по 2-3 рази на день телефонували та цікавилася у медичного персоналу станом здоров`я ОСОБА_4 .

На підставі наполягань ОСОБА_2 , декілька разів позивач перераховувала ОСОБА_5 на картку гроші, направляла перелік необхідних ОСОБА_4 ліків, медичних виробів та гігієнічних засобів і прохала його невідкладно все купити та відвести до лікарні.

На понеділок, 05.04.2021, позивач домовилася з висококваліфікованим неврологом, щоб він приїхав та провів огляд ОСОБА_4 і надав медичну консультацію. Втім, ввечері ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Після смерті ОСОБА_4 , зі слів його сестри, позивачу стало відомо про те, що 25.06.2016 ОСОБА_4 уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_3 . Втім, оскільки обидва зловживала спиртними напоями, то разом вони мешкали всього декілька місяців. У цей період, на фоні вживання спиртних напоїв, у них постійно виникали сварки і бійки та, врешті-решт, ОСОБА_4 вигнав свою дружину ОСОБА_3 . Після цього, вони більше не жили разом, не вели спільного господарства та майже не спілкувалися. Перед госпіталізацією ОСОБА_4 , коли стан його здоров`я суттєво погіршився, сестра ОСОБА_4 телефонувала його дружині, відповідачу ОСОБА_3 , з проханням допомогти ОСОБА_4 , а також здійснювати за ним догляд у її відсутність, тому що він вже був частково паралізований та не міг без сторонньої допомоги пересуватися по квартирі, дійти до туалету, самостійно поїсти. Втім, відповідач навідріз відмовилася надати ОСОБА_4 будь-яку допомогу.

Ані сестра ОСОБА_4 , ані відповідач не організували поховання ОСОБА_4 , тому саме позивач організувала поховання батька свого сина та понесла усі, пов`язані із цим, матеріальні витрати.

Позивачка посилаючись на те, що спадкодавець ОСОБА_4 через тяжку хворобу був у безпорадному стані та потребував догляду, допомоги і піклування, а його дружина - відповідач ОСОБА_3 , мала можливість надати йому допомогу, однак умисно ухилялася від виконання цих обов`язків, не здійснювала догляд за хворим чоловіком, не надала йому будь-якої матеріальної допомоги, а, навпаки, проявила до тяжко хворого ОСОБА_4 суцільну байдужість, вважає, що відповідач має бути усунена від права на спадкування за законом після ОСОБА_4 через ухилення від надання допомоги останньому, який через тяжку хворобу був у безпорадному стані.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила задовольнити позовні вимоги, усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.

Інших заяв по суті не надходило.

22.12.2021 судом постановлено ухвалу, якою прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі, витребувано у нотаріуса матеріали спадкової справи та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 04.08.2022 підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засідання представник позивача - адвокат Слизовська М.Ю. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Зазначила, що ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги, хоча шлюб ОСОБА_1 з ОСОБА_4 розпався, однак син з батьком не втратили зв`язок, продовжували спілкування та тісні стосунки. ОСОБА_2 десь за 1,5 тижні до смерті батька дізнався про те, що останній не може самостійно ходити. 01.04.2021 ОСОБА_4 був госпіталізований до лікарні, про що ОСОБА_2 дізнався 02.04.2021. На 05.04.2021 була домовленість з лікарем про додаткове обстеження ОСОБА_4 , проте останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ані позивачці ані ОСОБА_2 не було відомо про те, що ОСОБА_4 був одружений на ОСОБА_3 , не було відомо взагалі про наявність дружини. Всі витрати на поховання несла ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 навіть не прийшла на похорони, та жодним чином не допомогла своєму чоловікові, коли той такої допомоги потребував.

Представник відповідача - адвокат Бахмут М.С. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, пославшись на те, що позов є необґрунтованим оскільки не підтверджено, що ОСОБА_4 страждав на тяжку хворобу, як є і недоведено те, що ОСОБА_3 повинна була надавити йому допомогу, що ОСОБА_4 потребував допомоги саме від неї. ОСОБА_4 потрапив до лікарні 01.04.2021, а помер вже 04.04.2021, тобто загально він перебував у лікарні 3-4 дні, що є досить малим проміжком часу перебування у хворобливому стані. ОСОБА_3 в цей період перебувала на Західній Україні, через що і не була присутня на похованні чоловіка, вона не була обізнана про перебування свого чоловіка у лікарні, з лікарні їй ніхто не телефонував та допомоги по догляду за померлим не просив.

У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_5 , який пояснив, що тісно товаришував з ОСОБА_4 десь з 2010 року. У 2017 році ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_3 , на весіллі особисто свідок не був присутній, про одруження йому було відомо зі слів ОСОБА_4 . Свідку відомо про те, що з 2017 року вони вже разом не мешкали. Періодично десь 1 раз на місяць свідок бував у гостях у ОСОБА_4 , проте, жодного разу там не бачив дружину ОСОБА_3 , у квартирі спільно з ОСОБА_4 мешкала його сестра та її співмешканець. Свідку з березня 2021 року, зі слів ОСОБА_4 , було відомо про те, що у останнього не ходять ноги, він йому на це поскаржився. Після того, як ОСОБА_4 потрапив у лікарню свідок його там навідував. При цьому, жодного разу у лікарні він не бачив ОСОБА_3 . ОСОБА_1 телефонувала свідкові з проханням купити ліки для ОСОБА_4 , задля чого на його картковий рахунок ОСОБА_7 перераховувала кошти, за які свідок придбав ліки для ОСОБА_4 . Також, свідку відомо про те, що похованням ОСОБА_4 займалася ОСОБА_7 , та, відповідно, несла всі витрати по похованню.

У якості свідка була допитана ОСОБА_8 , яка повідомила суду те, що ОСОБА_4 був її близьким другом з дитинства. Приблизно за місяць до смерті ОСОБА_4 вони з ним бачились, він був в дуже поганому стані. Про те, що ОСОБА_4 перебував у лікарні їй не було відомо, через що вона його і не навідувала, вона дізналась тільки про його смерть. Щодо ОСОБА_3 свідок зазначила про те, що їй відомо, що ОСОБА_4 перебував з нею у шлюбі, зі слів останнього. ОСОБА_3 вона бачила у 2017 році, коли ОСОБА_4 привів її разом із собою на день народження, більше їх не бачила, оскільки на всіх заходах ОСОБА_4 був присутній один. Свідкові відомо про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 разом не мешкали, свідок буда вдома у ОСОБА_4 , однак там речей ОСОБА_3 вона не бачила. Зі слів сестри ОСОБА_4 свідку відомо про те, що ОСОБА_3 було повідомлено про смерть ОСОБА_9 . Організацією поховання займалася свідок, а кошти на поховання були надані ОСОБА_7 , з якою свідок була знайома вже давно.

У судовому засіданні у якості свідка була допитана ОСОБА_10 , яка є сестрою ОСОБА_4 , та яка пояснила, що, на її думку, ОСОБА_3 не заслуговує на спадщину у вигляді квартири. У 2016 році ОСОБА_4 і ОСОБА_3 офіційно зареєстрували шлюб, декілька років вони проживала разом, у цей час спільно зловживали спиртними напоями. Свідок вважає, що вказаний шлюб був фіктивним, ОСОБА_4 намагався та хотів розлучитися. ОСОБА_3 після того, як перестала мешкати з ОСОБА_4 мешкала у цьому ж під`їзді, на 5 поверсі, з іншим чоловіком. Також свідок пояснила, що за місяць до смерті у ОСОБА_4 болів шлунок, а потім в нього відмовили ноги, десь приблизно також за місяць до смерті ОСОБА_4 кинув вживати спиртні напої. Свідок разом зі своїм цивільним чоловіком доглядали за ОСОБА_4 , купували продукти харчування, готували їжу. До цього моменту ОСОБА_4 на здоров`я не скаржився. Коли ОСОБА_4 стало зле, свідок спільно з чоловіком намагалися викликати швидку, однак ОСОБА_4 відмовився їхати до лікарні. Наступного для, за наполяганням ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_4 не ставало краще, все ж таки викликали швидку, яка госпіталізувала ОСОБА_4 до лікарні, свідок з ним не поїхала та до лікарні не ходила через те, що сама перебувала в хворобливому стані. Свідок особисто телефонувала ОСОБА_3 та повідомляла, що її чоловік перебуває у важкому стані, однак, зі слів ОСОБА_5 , свідку відомо про те, що ОСОБА_3 до лікарні не приходила. Також, зі слів ОСОБА_5 , свідкові відомо про те, що ОСОБА_5 купував ліки для ОСОБА_9 , за гроші, які були надані ОСОБА_1 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомила суду, що сім`ю ОСОБА_2 знає близько сорока років, товаришувала з батьками, а після їх смерті спілкувалася, як з померлим ОСОБА_9 , так і з його сестрою, ОСОБА_10 . ОСОБА_4 та ОСОБА_10 останнім часом проживали разом у батьківській квартирі. Їй відомо, що ОСОБА_3 не слідкувала за ОСОБА_4 , на похованні її також не було. Відповідача вона бачила лише два рази, але вона знає, що вони погано жили у шлюбі, постійно сварились, і ОСОБА_3 жила з іншими чоловіком. ІНФОРМАЦІЯ_3 , незадовго до смерті ОСОБА_4 , свідок йому телефонувала щоб привітати із днем народження, і ОСОБА_4 їй повідомив, що він хворіє, не встає, і ОСОБА_3 до нього не приходить. Свідок також зазначила, що квартира, яка входить до складу спадщини, є батьківською та ОСОБА_3 не має на неї ніякого права, оскільки вона повинна перейти у спадок сину ОСОБА_4 . Зі слів ОСОБА_10 , їй відомо, що ОСОБА_10 просила ОСОБА_3 посидіти із ОСОБА_4 , але ОСОБА_3 відмовилася, жодної допомоги не надала.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, долучені до справи, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків.

Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 , яке видано Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №803.

Відтак, позивачка ОСОБА_1 є законним представником ОСОБА_2 та відповідно має право на звернення до суду із позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , яке видане Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 500, встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 44 років.

Згідно довідки про смерть №655 від 06.04.2021, причиною смерті ОСОБА_4 став ішемічний інфаркт у лівій півкулі головного мозку (31.03.2021 р.).

ОСОБА_1 , як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2 , діючи в його інтересах, 15.04.2021 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 .

Із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріуса також звернулася ОСОБА_3 , яка є дружиною ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , яке видано Хортицьким районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області, актовий запис №196.

Приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Хамула Н.Г. було заведено спадкову справу № 47/2021.

Як підставу звернення до суду позивач зазначає те, що відповідач знаючи про безпорадний стан ОСОБА_4 , ухилялася від надання йому необхідної допомоги, хоча повинна була доглядати за ним та надавати йому допомогу.

Розглядаючи позов по суті, суд виходить з наступного.

Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 цього Кодексу визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно з ч. 3 цієї статті не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону та відповідно до роз`яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування, відповідно до ч. 5 ст.1224 ЦК України, має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Зазначений правовий висновок висловлено і в постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року (справа №205/4674/19) та в постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року (справа № 127/11015/17).

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 02.03.2020 у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), від 19.06.2019 у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

Так, в ході розгляду справи встановлено, що ОСОБА_4 перебував у лікарні з 01.04.2021 по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується медичною документацією, а саме історією хвороби, епікризом та іншими документами з історії хвороби. Тобто, перебування спадкодавця у лікарні до його смерті тривало чотири дні.

З пояснень свідків також встановлено, що раніше за часом ОСОБА_4 на стан здоров`я не скаржився. До пояснень свідків з приводу того, що ОСОБА_4 за 1 - 1,5 місяців вже не ходив, суд ставиться критично через те, що вказані обставини не підтверджені іншими письмовими та належними доказами, медична документація з приводу цього у матеріалах справи відсутня, позивачем не надана та в процесі розгляду справи судом не здобута.

Не звернення особи до лікарні за наданням медичної допомоги, лише підтверджує той факт, що вказана особа не перебувала у безпорадному стані.

Крім того, суд зауважує, що згідно довідки про смерть №655 від 06.04.2021 року, причиною смерті ОСОБА_4 став ішемічний інфаркт у лівій півкулі головного мозку (31.03.2021 р.), що за загальновідомим фактом є гострим порушенням мозкового кровообігу, що у свою чергу свідчить про те, що вказаний хворобливий стан ОСОБА_4 не міг бути триваючим через гостроту прояву, та не залежав від ходи померлого.

Суд звертає увагу, що відсутність спілкування між спадкоємцем та спадкодавцем протягом тривалого часу ще не є підставою для усунення особи від права на спадкування за законом. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування має значення сукупність обставин вже зазначених вище: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Окрім того, на практиці стосунки між рідними в переважній більшості є недоступними для оточуючих і їм притаманні особливі та виключні взаємовідносини між собою, наявність яких можливо інколи і не сприймається суспільством, але на першому місці - процесуальних вимог щодо оцінки доказів.

За таких обставин, пояснення свідків про те, що відповідач ОСОБА_3 , яка є дружиною спадкодавця, не проживала із ним та з ним не спілкувалася, не є безумовною підставою для усунення її від спадкування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позові зазначає, що відповідач ухилялася від надання допомоги чоловікові. Однак вказані обставини позивачем жодним чином не підтверджені у ході судового розгляду справи, як і не підтверджено належними та допустимими доказами те, що відповідач була обізнана про вказаний стан чоловіка.

У відповіді КНП «Міська лікарня № 6» Запорізької міської ради від 09.11.2021 № 1513/01-07з, яка надана на адвокатський запит адвоката Слизовської М.Ю., зазначено, що під час перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_4 його дружина до лікарні не приходила, здоров`ям чоловіка не цікавилася. Також зазначено, що після госпіталізації ОСОБА_4 лікар телефоном зв`язався з дружиною хворого, ОСОБА_3 , оскільки за своїм станом здоров`я ОСОБА_4 не міг зробити це самостійно, та повідомив його дружині про важкий стан, в якому перебуває її чоловік, та необхідність прибути до лікарні. Але ОСОБА_3 відмовилася це зробити, пославшись на те, що тривалий час не проживає зі своїм чоловіком та не має фінансової можливості йому допомогти.

Відомості у відповіді Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня № 6» Запорізької міської ради від 09.11.2021 за № 1513/01-07з, з приводу того, що після госпіталізації ОСОБА_4 лікар телефоном зв`язався з дружною хворого ОСОБА_3 та повідомив його дружині про важкий стан, суд оцінює критично, оскільки представник відповідача у судовому засіданні факт здійснення з лікарні телефонного дзвінку його довірителю заперечував, а в самому листі відсутні відомості про те на який саме номер телефонував лікар, і що цим номером дійсно користується ОСОБА_3 .

Не містить ця відповідь і відомостей про те, хто саме повідомив номер телефону, за яким слід дзвонити дружині хворого, оскільки, як зазначено у відповіді, пацієнт ОСОБА_4 був доставлений до лікарні без супроводу рідних або знайомих, з ним був обмежений контакт через порушення мовлення.

Суд також критично оцінює покази свідка ОСОБА_10 з приводу того, що вона зверталася за допомогою по догляду за ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_3 , на що остання відмовилась, оскільки свідок є сестрою померлого, співвласником спадкової квартири, відповідно, є зацікавленою у розгляді вказаної справи не на користь відповідача, що також підтверджується тим, що у своїх показаннях вона одразу зазначила, що ОСОБА_3 не заслуговує отримати у спадок квартиру.

У ході судового розгляду справи також не здобуто належних та допустимих доказів того, що померлий ОСОБА_4 потребував допомоги саме відповідача ОСОБА_3 , оскільки, як встановлено із показань свідків, які надавалися у судовому засіданні, спадкодавець проживав у квартирі разом із сестрою ОСОБА_10 , яка є повнолітньою і працездатною особою, і суду не надано даних про те, що сестра не мала можливості надавати допомогу своєму братові, якщо він такої допомоги потребував від сторонніх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши у сукупності надані суду докази, суд встановив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про перебування ОСОБА_4 у безпорадному стані, зумовленому тяжкою хворобою, факту потреби ОСОБА_4 у догляді, допомозі та піклуванні саме відповідача ОСОБА_3 , щодо обізнаності ОСОБА_3 про перебування ОСОБА_4 у лікарні та звернення до відповідача за допомогою по догляду чи матеріальною допомогою, а також відмови чи ухилення останньої від надання спадкодавцеві такої допомоги.

Доводи позивача, в силу статей 12, 81 ЦПК України, щодо одночасного настання всіх передбачених частиною п`ятою статті 1224 ЦК України обставин, які б давали підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення від права на спадкування за законом ОСОБА_3 після смерті його чоловіка ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , та, відповідно, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

У зв`язку із відмовою в позові, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , в особі представника-адвоката Слизовської Марини Юріївни, до ОСОБА_3 про усунення від права спадкування - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 10 квітня 2023 року.

Повне судове рішення складене 14 квітня 2023 року.

Суддя К.В. Гашук