КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №361/301/19 Головуючий у 1 інстанції: Василишин В.О.
провадження №22-ц/824/6474/2023 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Кулікової С.В., Сушко Л.П.,

при секретарі: Панчошній К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Броварська районна державна адміністрація Київської області як орган опіки та піклування, ОСОБА_7 , про усунення перешкод у користуванні житлом та встановлення порядку користування будинком з надвірними будівлями та спорудами, -

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 та встановити порядок користування вказаним будинком, а саме: виділити у користування їй частину приміщень будинку: житлову кімнату 1-6, площею 19,0 кв.м, житлову кімнату 1-7, площею 11,2 кв.м, житлову кімнату 1-8, площею 11,7 кв.м, житлову кімнату 1-9, площею 18,8 кв.м, виділити у користування ОСОБА_2 житлову кімнату 1-10, площею 11,8 кв.м, приміщення житлового будинку: веранда 1-13, площею 4,2 кв.м, веранда 1-1, площею 16,1 кв.м, комора 1-2, площею 3,8 кв.м, кухня 1-3, площею 14,0 кв.м, комора 1-4, площею 1,3 кв.м, котельня 1-5, площею 6,9 кв.м, коридор 1-11, площею 7,9 кв.м, сходова 1-12, площею 2,9 кв.м, та господарські будівлі/прибудинкові споруди залишити у спільному користуванні співвласників, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовувала тим, що їй на праві власності належить частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Співвласником іншої частини будинку є ОСОБА_2 . Право власності на нерухоме майно набуте та зареєстроване у встановленому законом порядку.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП КОР «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 29 листопада 2011 року, житловий будинок АДРЕСА_1 складається з п`яти житлових кімнат: 1-6, площею 19,0 кв.м, 1-7, площею 11,2 кв.м, 1-8, площею 11,7 кв.м, 1-9, площею 18,8 кв.м, 1-10, площею 11,8 кв.м, веранд: 1-13, площею 4,2 кв.м, 1-1, площею 16,1 кв.м, комор: 1-2, площею 3,8 кв.м, 1-4, площею 1,3 кв.м, кухні 1-3, площею 14,0 кв.м, котельні 1-5, площею 6,9 кв.м, коридору 1-11, площею 7,9 кв.м, сходову 1-12, площею 2,9 кв.м, два окремі входи: перший від шосе через веранду 1-13 до веранди 1-1, другий від земельної ділянки з протилежного боку будинку через котельню 1-5 до кухні 1-3 та до житлової кімнати 1-6.

Не зважаючи на значну площу будинку, спільне проживання є конфліктним. Відповідач не визнаючи право власності позивача на будинок створює перешкоди у користуванні ним. Позивач реально володіє та користується лише двома житловими кімнатами, іншу частину приміщень займає відповідач зі своєю сім`єю та позбавляє позивача доступу до цих приміщень. З підстав встановлення порядку користування житловим будинком та надвірними будівлями позивач звернулася до суду.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Скарга обґрунтована тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом проігноровано приписи ч.4 ст.82 ЦПК України, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тобто, судом проігноровано те, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення у справі №361/301/19 були наявні в матеріалах належні докази тому, що спірний будинок не є самочинно побудованим.

Вказаним доказам місцевим судом не надавалась правова оцінка, що свідчить про те, що вони судом не досліджувалися, і, відповідно, обставини встановлені не повно, що свідчить про незабезпечення судом об`єктивності при розгляду справи, а викладені в оскаржуваному рішенні висновки місцевого суду є такими, що не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Отже, судом порушено приписи ст.ст.77, 79, 80, ч.1 ст.102 ЦПК України щодо дослідження та надання правової оцінки усім наявним в матеріалах справи доказам, не забезпечено безсторонності, об`єктивності та повноти судового розгляду, ст.263 ЦПК України в частині обгрунтованості оскаржуваного рішення.

Вважає, що неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Дряпачко С.І. - представник ОСОБА_2 просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, що судове рішення прийняте судом першої інстанції з дотриманням вимог, передбачених статтями 263-265 ЦПК України, та з урахуванням керівних роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі».

Суд належним чином мотивував обставини та надав належну правову оцінку наданим позивачем та відповідачем у справу доказам (як кожному окремо доказу, так і у їх сукупності), що відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

Відповідач та його представник вважають, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 374, ст.375 ЦПК України судове рішення Броварського міськрайонного суду від 02.12.2022 року в цивільній справі №361/301/19 має бути залишене без змін, а апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 - залишена без задоволення, оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта-позивача ОСОБА_1 в особі його представника - адвоката Гордієнко Л.В., наведені в апеляційній скарзі від 20.02.2022 року, є необгрунтованими, а вимоги, викладені в ній, не відповідають чинному законодавству та не спростовують висновків Броварського міськрайонного суду, викладених у рішенні суду від 02.12.2022 року у цивільній справі №361/309/19, оскільки сторона позивача загалом у апеляційній скарзі вдається до переоцінки (ревізії) встановлених, досліджених та оцінених судом першої інстанції чисельних доказів по справі, яким судом була надана належна правова оцінка.

За законом, не може бути скасоване законне і правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що через відсутність відомостей, підтверджених належними та допустимими доказами, суд позбавлений можливості встановити обставини щодо законності будівництва спірного будинку та, відповідно, можливості встановлення щодо нього порядку користування між співвласниками, а вимога щодо усунення перешкод у користуванні житлом у даному випадку заявлена позивачем у контексті вимоги про встановлення порядку користування житловим будинком та не є самостійною.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна житловий будинок АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 частка (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03 червня 2015 року, видане Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області, зареєстроване у реєстрі № 3-2149), ОСОБА_1 - частка (договір дарування частини житлового будинку від 23 лютого 2008 року, посвідчений державним нотаріусом Броварської районної державної нотаріальної контори Юхтою Л.М., зареєстрований у реєстрі № 1-838), ОСОБА_1 - частка (свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 24 жовтня 2014 року, видане Броварською районною державною нотаріальною конторою Київської області, зареєстроване у реєстрі № 3-5075).

Таким чином, ОСОБА_1 належить частки будинку, ОСОБА_2 - частка. Відповідно до Інформації, що міститься у Державному реєстрі речових прав загальна площа будинку складає 129,4 кв.м, житлова - 72,3 кв.м, житловий будинок позначений на плані літ. «Б-1», з надвірними будівлями: сарай літня-кухня літ. «В», погріб літ. «Д», вбиральня літ. «Г», колодязь літ. «К», огорожа літ. «N», колонка літ. «К1».

За довідкою №1145 від 13 листопада 2018 року, виданою виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, до часу смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 мав у користуванні земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,2500 га, на земельній ділянці лінії електропередач та інші комунікації відсутні, розміщений житловий будинок з господарськими будівлями.

Згідно з довідкою №861 від 16 серпня 2018 року, виданою виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживає та зареєстрована у АДРЕСА_1 та має склад сім`ї: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до технічного паспорту (зведений акт вартості будинків, господарських будівель та споруд) від 29 листопада 2011 року за адресою: АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок, позначений на плані літ. «Б1», сарай літня-кухня літ. «В», вбиральня літ. «Г», погріб літ. «Д», гараж літ. «Е», колодязь літ. «К», колонка літ. «К1», огорожа літ. «N». Згідно з відміткою у технічному паспорті самовільно побудованими є гараж літ. «Е» та прибудова літ. «е». Згідно з експлікацією внутрішніх площ до плану житлового будинку загальна площа будинку складає 129,4 кв.м, житлова - 72,3 кв.м, будинок складається з наступних приміщень: веранда, площею 16,1 кв.м, кладова, площею 3,8 кв.м, кухня, площею 14,0 кв.м, кладова, площею 1,3 кв.м, котельня, площею 6,9 кв.м, житлова, площею 19,0 кв.м, житлова, площею 11,2 кв.м, житлова, площею 11,7 кв.м, житлова, площею 18,6 кв.м, житлова, площею 11,8 кв.м, коридор, площею 7,9 кв.м, сходова, площею 2,9 кв.м, веранда, площею 4,2 кв.м.

Згідно зведеного акту вартості будівель та споруд від 12 вересня 2007 року (погашено) за адресою: АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок літ. «А-1», сарай літня-кухня літ. «В», вбиральня літ. «Г», погріб літ. «Д», колодязь літ. «К», огорожа «N». Згідно з експлікацією внутрішніх площ до плану житлового будинку станом на 12 жовтня 2004 року загальна площа будинку складає 131,8 кв.м, житлова - 72,3 кв.м, будинок складається з наступних приміщень: веранда, площею 16,1 кв.м, кладова, площею 3,8 кв.м, кухня, площею 14,0 кв.м, кладова, площею 1,3 кв.м, котельня, площею 6,9 кв.м, житлова, площею 19,0 кв.м, житлова, площею 11,2 кв.м, житлова, площею 11,7 кв.м, житлова, площею 18,6 кв.м, житлова, площею 11,8 кв.м, коридор, площею 7,9 кв.м, коридор, площею 5,3 кв.м, веранда, площею 4,2 кв.м.

Згідно з поповерховим планом на будівлю літ. «В» по АДРЕСА_1 від 16 березня 1994 року літня кухня побудована самовільно.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду (погашено) від 02 березня 1994 року на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , побудовано два житлові будинки будинок літ. «А-1», загальною площею 34,4 кв.м, житловою - 30,4 кв.м. Згідно з поповерховим планом на будівлю «Б-1» за вищевказаною адресою від 02 березня 1994 року житловий будинок «Б-1» побудований самовільно, всього площа будинку складає 127,6 кв.м, житлова 72,3 кв.м, перелік приміщень: веранда, площею 16,1 кв.м, кладова, площею 3,8 кв.м, вітальня, площею 14,0 кв.м, кладова, площею 1,3 кв.м, веранда, площею 6,9 кв.м, житлова, площею 19,0 кв.м, житлова, площею 11,2 кв.м, житлова, площею 11,7 кв.м, житлова, площею 18,6 кв.м, житлова, площею 11,8 кв.м, коридор, площею 7,9 кв.м, коридор, площею 5,3 кв.м. З характеристики будівель вбачається, що житловий будинок «А-І», 1945 року побудови, житловий будинок «Б-1», 1991 року побудови.

За технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленим станом на 25 червня 2021 року ТОВ «М Будтехексперт» на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , розташований житловий будинок літ. «А-1», загальна площа 140,8 кв.м, веранда літ. «а», площею 12,8 кв.м, веранда літ. «а1», площею 4,7 кв.м, ганок, площею 9,7 кв.м, ганок, площею 9,7 кв.м, ганок, площею 9,7 кв.м, сарай літ. «Б», площею 42,5 кв.м, літня кухня літ. «В», площею 13,2 кв.м, убиральня літ. «Г», площею 1,3 кв.м, погреб літ. «Д», площею 10,5 кв.м, гараж літ. «Е», площею 33,7 кв.м, колодязь літ. «№1», колонка літ. «№2», огорожа літ. «№ 3-4», прибудова літ. «є», площею 14,0 кв.м. Згідно з експлікацією приміщень будинку садибного типу літ. «А» будинок складається з наступних приміщень: веранда, площею 16,1 кв.м, кладова, площею 3,8 кв.м, кухня, площею 14,0 кв.м, кладова, площею 1,3 кв.м, котельня, площею 6,9 кв.м, житлова, площею 19,0 кв.м, житлова, площею 11,2 кв.м, житлова, площею 11,7 кв.м, житлова, площею 18,6 кв.м, житлова, площею 11,8 кв.м, коридор, площею 7,9 кв.м, сходова, площею 2,9 кв.м, веранда, площею 4,2 кв.м, загальна площа будинку 129,4 кв.м, житловою площею 72,3 кв.м. З плану будинку садибного типу вбачається, що самовільно збудованими є житловий будинок літ. «А», веранда літ. «а», веранда літ. «а1», сарай літ. «Б», літня кухня літ. «В», гараж літ. «Е».

З метою встановлення варіантів встановлення порядку користування житловим будинком судом за клопотанням відповідача ОСОБА_2 призначалася судова будівельно-технічна експертиза, виконання якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №33345/19-42 від 08 вересня 2021 року оскільки в технічному паспорті від 25 червня 2021 року на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами будинок літ. «А», веранда літ. «а», веранда літ. «а1» до складу який входять приміщення: веранда, площею 16,1 кв.м, кладова, площею 3,8 кв.м, кухня, площею 14,0 кв.м, кладова, площею 1,3 кв.м, котельня, площею 6,9 кв.м, житлова, площею 19,0 кв.м, житлова, площею 11,2 кв.м, житлова, площею 11,7 кв.м, житлова, площею 18,6 кв.м, житлова, площею 11,8 кв.м, коридор, площею 7,9 кв.м, сходова, площею 2,9 кв.м, веранда, площею 4,2 кв.м та сарай літ. «Б», літня кухня літ. «В» та гараж літ. «Е», зазначені як збудовані самовільно, технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів встановлення порядку користування житловим будинком АДРЕСА_1 , запропонований позивачем у позовній заяві, дослідженню не підлягає. Варіанти встановлення порядку користування житловим будинком АДРЕСА_1 не розробляються.

За ч.1 статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.4 ст.357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

За ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричиняє припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Отже, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Як вірно зазначено судом, з аналізу відомостей, що містяться у технічних паспортах, вбачається, що станом на 02 березня 1994 року спірний житловий будинок значився самочинно побудованим, його загальна площа складала 127,6 кв.м, житлова - 72,3 кв.м, при цьому на земельній ділянці на той час було розташовано два будинки, відмічені літ. «Б-1» та літ. «А-1». Літерою «А-1», позначений на плані будинок, який за найменуванням приміщень співпадає зі спірним будинком.

У технічному паспорті за 2004 рік спірний будинок, позначений на плані літ. «Б-1», він має загальну площу 131,8 кв.м, житлову - 72,3 кв.м. Станом на 2011 рік загальна площа спірного житлового будинку становить 129,4 кв.м, житлова - 72,3 кв.м. Такі ж дані щодо площ спірного будинку внесені й до Державного реєстру речових прав. Відомості, що будинок значиться самовільним у технічному паспорті за 2011 рік відсутні. Разом з тим, самовільними значаться будівлі: гараж літ. «Е» та прибудова літ. «е». У технічному паспорті за 2021 рік спірний житловий будинок, позначений літ. «А» та значиться самовільно збудованим.

При проведенні експертизи експертом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Гучко О. досліджено технічний паспорт від 25 червня 2021 року (останній), в якому житловий будинок АДРЕСА_1 значиться самовільно збудованим. З огляду на самочинність будівництва можливі варіанти встановлення порядку користування експертом не розроблялися. Під час проведення експертизи обставини щодо дотримання вимог чинного законодавства при здійсненні будівництва (переплануванні чи реконструюванні) спірного житлового будинку не встановлювалися, а у висновку експерта від 08 вересня 2021 року №33345/19-42 про це не зазначено. Питання щодо належності спірного будинку до об`єктів самочинного будівництва на вирішення експерта не ставилося. Позивач після ознайомлення з висновком експерта не заявляла клопотання щодо проведення додаткової чи повторної експертизи, а також не надала до суду доказів, зокрема висновку експерта, який би спростовував факт будівництва будинку самовільно.

За ч.3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Як вірно вказано судом першої інстанції, через відсутність таких відомостей, підтверджених належними та допустимими доказами, суд позбавлений можливості встановити обставини щодо законності будівництва спірного будинку та відповідно можливості встановлення щодо нього порядку користування між співвласниками.

У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержання дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти, не є об`єктами права власності (частина друга статті 376 ЦК України), а тому не можуть бути предметом встановлення порядку користування.

З огляду на вище викладені обставини, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку щодо відмови у задоволенні вимоги про встановлення порядку користування житловим будинком. Вимога щодо усунення перешкод у користуванні житлом у даному випадку заявлена позивачем у контексті вимоги про встановлення порядку користування житловим будинком та не є самостійною.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2023 року.

Головуючий:

Судді: