ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5274/23
провадження № 2-о/753/280/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2023 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Осіпенко Л.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності поширеної інформації та її спростування,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах якого діє представник, адвокат Паламарчук Н.В. звернувся до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту недостовірної розповсюджуваної інформації та її спростування.

Заявник просить встановити факт, що інформація яка поширена в мережі Інтернет на веб-сторінці за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме стаття за назвою « ОСОБА_1 / ОСОБА_1 / ОСОБА_1 », відповідно до якої останній бере свідому участь в процесах дестабілізації фінансово-економічної ситуації в Україні, легалізації (відмиванні) грошових коштів чи іншого майна отриманих злочинним шляхом для фінансування російської агресії та тероризму є недостовірною та просить її спростувати.

На переконання заявника, факт недостовірності поширеної інформації доводиться тим, що:

-він ніколи не притягувався та не притягується до кримінальної відповідальності за вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, у тому числі за ст.209 КК України, яка передбачає легалізацію (відмивання) майна, одержаного злочинним шляхом, що підтверджується витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» МВС України станом на 22.03.2023 ВР-000780892; листом НПУ від 09.03.2023 за №83аз/27/02/3-2023 «Про надання інформації» на №210223 від 21.02.2023;

-він не має жодного відношення до ТОВ «ПАРІМАТЧ» та ТОВ «ТВОЯ БЕТТІНГОВА КОМПАНІЯ», що підтверджується відомостями з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань;

-жодних доказів, які підтверджують зазначену в статті інформацію, вона не містить.

У зв`язку з тим, що поширення вказаної недостовірної інформації про заявника порушує його права на честь, гідність та ділову репутацію, він звертається до суду з вказаною заявою в якій просить встановити факт її недостовірності та спростувати її.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд виходить з наступного.

Конституція України гарантує кожному право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію (частина 4 статті 32).

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

Національним законодавством, а саме частиною 1 статті 277 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до статті 275 ЦК України вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві.

Разом із тим особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Отже, відповідно до статті 275 ЦК України, захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації та/або право на відповідь (стаття 277 ЦК України), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (стаття 278 ЦК України) тощо.

Спростування недостовірної інформації може здійснюватись як у спосіб захисту честі, гідності, ділової репутації, так і встановлення факту недостовірної інформації. У той же час, перший розрахований на наявність спору та здійснюється в порядку позовного провадження, другий, - коли метою є лише встановлення факту, що має юридичне значення та здійснюється в порядку окремого (непозовного) провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 ЦПК України). Відповідно до частини 3 статті 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Отже, характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

У зв`язку з цим, суд зважає не лише на характер такої інформації (є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням), а й на те чи наявний суб`єкт, що поширив відповідну інформацію. Від цього також залежить, в якому порядку відбуватиметься захист чи відновлення порушених або оспорюваних прав, інтересів особи.

Так, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Паламарчук Н.В., подав заяву про встановлення факту недостовірної інформації та її спростування саме в порядку окремого провадження без визначення заінтересованих осіб.

Неможливість встановлення автора статті та власника веб-сайту (https://antikor.com.ua) обґрунтовує тим, що на адвокатський запит не було отримано відповідної інформації, а тому автор та власник веб-сайту невідомий.

Врахувавши наведені заявником доводи щодо неможливості ідентифікації особи відповідача, суд виходить з наступного.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.11.2019 у справі №904/4494/18 (провадження №12-110гс19) дійшла висновку, що «належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайту, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайту можуть бути витребувані відповідно до положень процесуального законодавства в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.».

Таким чином, у разі, якщо інформація має свого суб`єкта поширення, такий повинен бути відповідачем у справах про спростування недостовірної інформації. А це, в свою чергу, виключає порядок розгляду справи в порядку окремого (непозовного) провадження.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», власник веб-сайту - особа, яка є володільцем облікового запису та встановлює порядок і умови використання веб-сайту. За відсутності доказів іншого власником веб-сайту вважається реєстрант відповідного доменного імені, за яким здійснюється доступ до веб-сайту, і (або) отримувач послуг хостингу.

Як вбачається зі змісту статті, викладених на веб-сайті за посиланням https://myrotvorets.center/criminal/spektor-mikhail-iosifovich/ та інформацію в яких заявник просить визнати недостовірною і спростувати її, автором статті про ОСОБА_1 є особа з псевдонімом « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що не дає можливості належним чином ідентифікувати його як відповідача. Разом з цим, у відповідності до довідки Дочірнього підприємства «Центр компетенції адресного простору мережі інтернет» Консорціуму «Український центр підтримки номерів і адрес» за №30/2023-Д від 22.02.2023, власником веб-сайту: https://myrotvorets.center/ є реєстрант доменного імені myrotvorets.center та/або отримувач послуг хостингу.

Отже, належними відповідачами у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких має встановити особа, яка звертається до суду, а відтак наведені вище обставини дозволяють дійти висновку, що ідентифікація осіб відповідачів є можливою, що виключає встановлення факту недостовірної інформації в порядку окремого провадження за участю заявника та заінтересованої особи.

Окрім того, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження.

Заявник зазначає, що поширена відносно нього інформація не відповідає дійсним обставинам, є недостовірною, принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Інших аргументів, яке ж юридичне значення для нього має встановлення цього факту не наводить. Це свідчить про те, що до суду з даною слід заявою звернутися з метою подальшого захисту немайнових прав у порядку позовного провадження.

Зважаючи на вищенаведене, зі змісту заяви ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності поширеної інформації та її спростування, поширеної на веб-сайті https://myrotvorets.center/, вбачається спір про право.

Відповідно до ч.4 ст.315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Керуючись ст.ст.293-294, 315, 316, 318 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності поширеної інформації та її спростування.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення строку для оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя Л.М.Осіпенко