КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи 759/13538/22

Апеляційне провадження 22-ц/824/2916/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

при секретарі Кролівець О.В.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через представника ОСОБА_3 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Ул`яновської О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований Святошинським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) актовий запис № 1391.

В обґрунтування позову зазначав, що з 17.10.2008 перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя з не склалося у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, різного погляду на життя. Шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейні відносини.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2022 позов задоволено. Шлюб, між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , укладений 17.10.2008 у Святошинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1391 розірвано.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 через представника подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, доповнивши мотивувальну частину рішення зазначенням фактів та обставин необхідності забезпечення прав та законних інтересів малолітніх дітей та вирішення питання щодо залишення місця проживання дітей з матір`ю та доповнити резолютивну частину рішення вказавши, що діти залишаються проживати разом з матір`ю. Зазначає, що судом не враховано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначала, що у зв`язку із збройною агресію рф проти України вона з дітьми знаходиться за межами України в Республіці Австралія та просила зазначити, що діти залишаються проживати з матір`ю. Оскільки між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дітей, то висновок органу опіки і піклування не вимагається. Вважає, що суд проявив формалізм при розгляді справи та як результат необґрунтованість, а отже незаконність судового рішення. Зазначає, що визначення місця проживання малолітніх дітей, не є позовною вимогою, а питання, яке може бути вирішено судом при вирішенні справи про розірвання шлюбу, оскільки першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини у відповідності до вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, а також з урахуванням наявних ризиків для життя та здоров`я дітей у період військового стану.

У судовому засіданні представник відповідачки в режимі відеоконференції ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначив, що він не має заперечень щодо проживання дітей разом з матір`ю, проте лише на території України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.10.2008 між сторонами зареєстровано шлюб у Святошинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1391, від якого вони мають трьох неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка позов визнала.

Рішення суду в частині задоволення вимоги про розірвання шлюбу сторонами не оспорюється.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Вимоги відповідачки про доповнення резолютивної частини рішення пунктом, в якому було б зазначено, що після розірвання шлюбу малолітні діти залишаються проживати разом з матір`ю суперечать вищезазначеним нормам, оскільки судом розглядалося питання про розірвання шлюбу та вимог про визначення місця проживання не заявлялося та дане питання не було предметом судового розгляду.

Відповідно до ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Одночасно згідно із статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Доводи апелянтки про те, що суд мав з`ясувати питання про місце проживання дітей після розірвання шлюбу не є підставою для зміни мотивувальної частини рішення, оскільки сторони не заперечували, що вони вирішили питання щодо місця проживання дітей та спору з цього питання між ними на час розгляду даної справи не існує.

Вирішуючи питання про розірвання шлюбу суд має з`ясувати можливість примирення сторін та збереження шлюбу. У даній справі відповідачка визнала позов та вважала примирення неможливим.

Доводи апеляційної скарги про те, що у відзиві відповідачка зазначала інші підстави для розірвання шлюбу, ніж викладено у позовній заяві також не є підставою для зміни рішення, оскільки суд не встановлював обставин щодо зрад, маліпуляцій дітьми тощо.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду не може бути змінене з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11.04.2023.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук