Справа № 953/6862/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова, у складі:

головуючого судді - Муратової С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Юхно Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55) про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини, -

встановив :

До Київського районного суду м. Харкова 05.12.2022 надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить: розірвати шлюб, зареєстрований Київським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського міського управління юстиції між позивачем та відповідачем, актовий запис №97, свідоцтво серії НОМЕР_3 від 23.02.2007; визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з позивачем із покладенням на нього обов`язку щодо утримання та самостійного виховання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з позивачем із покладенням на нього обов`язку щодо утримання та самостійного виховання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.02.2007 Київським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (після реєстрації шлюбу змінено прізвище на прізвище чоловіка - ОСОБА_2 ), про що складено актовий запис № 97 та видане свідоцтво серії НОМЕР_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син - ОСОБА_4 . Проте, в теперішній час, спільне життя між ними фактично припинилось. В результаті різних поглядів на життя, не сумісності характерів, неможливості ведення спільного побуту, сімейні відносини між ними, як подружжям, фактично припинилися в літку 2021 року. У період з літа 2021 року вони перестали вести спільний побут, фактично проживали роздільно, оскільки втратили почуття один до одного. Через те, що особисті відносини між ними вже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутні нормальні стосунки, які притаманні подружжю. За таких обставин укладений шлюб став мати лише формальний характер, та створює лише негативні наслідки не тільки для сторін, але й для дітей, які мають зростати в атмосфері любові, гармонії та взаємної поваги, взаємного виконання обов`язків щодо шлюбних правовідносин та взаємного виконання обов`язків щодо утримання та виховання дитини. Відповідач від таких обов`язків ухиляється. Зокрема відповідач протягом останнього часу фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Не зважаючи на фактичне проживання в різних місцях, протягом тривалого часу вони вживали заходів щодо налагодження відносин, але такі спроби результату не дали, він з відповідачем практично не спілкуємось, спільний побут не ведуть, проживають окремо та не мають намірів продовжувати шлюбні правовідносини. Тому вважає, що укладений між ними шлюб підлягає розірванню без надання додаткових строків або вчинення будь - яких додаткових дій щодо примирення. За наявною інформацією відповідач проживає в цивільному шлюбі із іншим чоловіком, фактично не має відношення до його родини, вихованням та подальшим розвитком дітей фактично не цікавиться. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан наших шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних результатів. Тому, це лише погіршить стан його відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг у часі.

Як вже зазначалось, у них, у шлюбі народилась донька - ОСОБА_3 та син - ОСОБА_4 . Фактичне піклування, виховання та фінансове утриманням дітей здійснюється ним - батьком. Зі своїми дітьми він проживав окремо від її матері (відповідача) за адресом: АДРЕСА_3 , де для розвитку дітей були створені всі необхідні умови. Саме він займався питаннями медичного забезпечення та соціального розвитку дітей. Зокрема він особисто забезпечував відвідування шкіл та дошкільних закладів поблизу їх місця проживання. Його безпосередня участь у вихованні дітей та необхідність у подальшому проживанні дітей саме з ним, батьком, зумовлена в тому числі й тим, що мати дитини проживає окремою родиною із іншим чоловіком та вихованням дітей не займається, фінансової участі у вихованні та соціальному розвитку дітей не приймає. Таким чином надані та зібрані по справі докази свідчать про можливість задоволення позову в повному обсязі, розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей із батьком, із покладенням на нього, як на батька, відповідних обов`язків щодо утримання та виховання дітей (а.с. 1-4).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 12.12.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини; розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням в підготовче судове (а.с. 38).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2022 залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Службу у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до участі у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини (а.с. 50).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 24.01.2023 закрито підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 56).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, на електронну адресу суду 23.03.2023 надійшло клопотання від ОСОБА_1 , в якому він просив розгляд справи провести без його участі. Позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні (а.с. 75).

В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_2 на неодноразові виклики суду в жодне судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в подальшому на електрону адресу суду 23.03.2023 надійшла заява відповідача ОСОБА_2 , підписана кваліфікованим електронним підписом, в якій вона зазначила, що даною заявою підтверджує позицію ОСОБА_1 щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 із покладенням на батька обов`язку щодо утримання та самостійного виховання малолітніх дітей. Розгляд справи просить проводити за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог у повному обсязі не заперечує (а.с. 77).

Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, на електрону адрес суду надійшли пояснення від директора Департаменту служб у справах дітей по справі №953/6862/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини, в яких він зазначає, що Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради підтримує позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання дитини, у зв`язку з тим, що він виконує свої батьківські обов`язки, створив належні умови для проживання та розвитку дітей. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Просить розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування (а.с. 79).

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши думку сторін, дослідивши та об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 23.02.2007 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований 23.02.2007 Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис №97 (а.с. 69).

Згідно позовної заяви, господарство та побут подружжя ведуть окремо один від одного, мешкають окремо. Майнового спору на час розгляду справи між сторонами не має.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідача залишити « ОСОБА_2 ».

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 17.07.2007, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , про що 17.07.2007 складено відповідний актовий запис №2758. Батьки: батько - ОСОБА_1 ; мати - ОСОБА_2 (а.с. 7-8).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 14.08.2015, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , про що 14.08.2015 складено відповідний актовий запис №1585. Батьки: батько - ОСОБА_1 ; мати - ОСОБА_2 (а.с. 11-12).

Згідно копії договору дарування квартири від 24.06.2016, посвідченого приватним нотаріусом Серветник А.Г., ОСОБА_9 , передала безоплатно у власність сину, ОСОБА_1 , квартиру АДРЕСА_4 , а ОСОБА_1 цей дарунок прийняв (а.с. 21-22).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 25.11.2022, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 , дата реєстрації 09.03.2021, основний вид діяльності: оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами (а.с. 23).

Позивачем ОСОБА_1 надано до суду заяву його доньки ОСОБА_3 , в якій вона зазначає, що вона та її батько ОСОБА_4 фактично проживають з батьком окремо від мами. Її батько займається її освітою, водить до школи та до розвиваючих гуртків. Батько покупає їй одяг та всі необхідні речі для неї. Також все це робить і для її брата ОСОБА_4 . Постійно проводить свій вільний час з нею та братом. У спілкуванні з мамою батько їм не перешкоджає. Вона може бачитися з нею скільки хоче. Тому вона хоче і надалі проживати разом з батьком. Просить врахувати її думку та залишити проживання її та її брата з батьком (а.с. 67-68).

Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради щодо доцільності визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_1 від 17.03.2023 №118, малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає разом з батьком ОСОБА_1 та неповнолітньою сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_3 , де створені належні умови для проживання та всебічного розвитку дітей. ОСОБА_1 матеріально забезпечений, є фізичною особою-підприємцем, працює на посаді голови Фермерського господарства «ЗОРІ ДЕРГАЧІВЩИНИ», за місце роботи характеризується позитивно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває. Згідно з інформацією адміністрації КНП «Міська дитяча поліклініка №23», де ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувають під наглядом фахівців поліклініки з народження, батько дітей ОСОБА_1 , займається вихованням та доглядом за дітьми, в тому числі під час хвороби, усі рекомендації лікарів виконуються, батько неодноразово приводив дітей на профілактичні огляди та на щеплення, цікавився станом їх здоров`я та необхідністю оздоровчих заходів. Згідно з інформацією адміністрації НВК «ЛІЦЕЙ ПРОФЕСІОНАЛ» де з 1-го по 9-й навчалася ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом періоду навчання батько дитини, ОСОБА_1 , здійснював оплату за навчання, брав активну участь у вихованні дитини, у підготовці та проведенні позакласних та загальношкільних заходах, співпрацював з педагогічним колективом закладу та класними керівниками. Згідно з інформацією президента Української асоціації карате - ОСОБА_10 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 займаються карате у спортивному клубі « ІНФОРМАЦІЯ_5 », який працює під егідою Всеукраїнської громадської організації «Українська асоціація карате». Протягом навчання батько дітей, ОСОБА_1 , бере активну участь у їх вихованні, залучається до взаємодії та співпрацює із тренерсько-педагогічним составом клубу у процесі планування та проведення тренувань, займає активну громадську позицію щодо функціонування та розвитку клубу. Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надала заяву щодо її бажання мешкати разом з батьком. ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , надала до суду заяву, в якій підтверджує, що ОСОБА_1 здійснює виховання, утримання та забезпечення соціального розвитку дітей, у зв`язку з чим не заперечує проти визначення місця проживання дітей разом з батьком. Питання щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 ,, ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_11 , було розглянуто на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Враховуючи надані документи, рекомендації Комісії, керуючись ст.ст. 19, 160, 161 СК України, в інтересах дитини, Департамент служб, як представник органу опіку та піклування, вважає за доцільне визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_1 (а.с. 79-80)

Виходячи з обставин, досліджених у справі, та доказів, наданих позивачем, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько й мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Згідно вимог ст.ст. 7, 155 СК України дитині має бути забезпечена можливість здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою.

У відповідності до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення, але насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18), де зазначено, що при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення.

Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Частиною 3 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Як встановлено судом, та не оспорюється сторонами позивач проживає разом із дітьми за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно заяви відповідача, вона визнає позовні вимоги.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні чи суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи інтереси дітей, а також те, що за місцем проживання дітей створені всі умови для них, суд вважає, що на даний час проживання дітей з батьком буде відповідати саме інтересам дітей, позитивно сприятиме їх розвитку як психологічному так і фізичному.

Крім того, суд зауважує, що мати дітей, у разі визначення місця проживання дітей з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з ними, турботу відносно доньки та сина та участь у їх вихованні і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дітей щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Отже на даний час визначення місця проживання дітей разом з батьком не суперечитиме інтересам дітей, у зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 258-259, 263, 264, 265, 267, 268 ЦПК, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), третя особа: Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55) про розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), зареєстрований Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №97 від 23.02.2007.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишити « ОСОБА_2 ».

Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Визначити місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Визначити місцем проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ).

Третя особа: Служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55).

Суддя Муратова С.О.