Провадження № 2/760/7117/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.

за участю секретаря - Дубаніної О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ПрАТ «Просто-Страхування» про стягнення матеріальної шкоди, -

встановив:

Позивач через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 20467,58 грн матеріальної шкоди та судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.02.2021 о 10 год. 40 хв. на Південному мосту у м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля «BMW Х3», р.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , та автомобіля «Nissan Murano» р.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду. У результаті даної ДТП працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП відносно ОСОБА_2 .

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2021, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Позивач звернувся до страховика відповідача за відшкодуванням вартості збитків, нанесених автомобілю позивача, а саме заднього бампера та задньої протитуманної фари.

При цьому позивачем попередньо 15.04.2021 було проведено оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля на технічній станції ТОВ «Кий авто груп». Вартість відновлювального ремонту згідно з рахунком №Х23717 від 15.04.2021 склала 28508,58 грн.

Разом з тим, на картку позивача 16.04.2021 від страховика надійшла сума страхового відшкодування в розмірі 7629,39 грн.

Проте, вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Nissan Murano» р.н.з. НОМЕР_2 , згідно квитанцій №32312923 від 14 травня 2021 року на суму 25517,80 грн та №310861819 від 15 квітня 2021 року на суму 2579,10 грн склала сумарно 28096,97 грн, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця у розмірі 20 467,58 грн.

Крім того позивач у позовній заяві зазначив про попередній розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, в сумі 12 908 грн, які складаються з:

- судового збору 908 грн;

- оплати адвокату за написання позовної заяви 2000 грн;

- участі адвоката у судових засіданнях 10 000 грн.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19.07.2021 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ПрАТ «Просто-Страхування» про стягнення матеріальної шкоди. Надано відповідачу строк на подання відзиву на позов.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.

Від третьої особи пояснення до суду не надходили.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 25.02.2021 о 10 год. 40 хв., керуючи автомобілем «BMW Х3» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по Південному мосту, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Murano» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП.

Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2021 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, в силу положень ч.6 ст.82 ЦПК України наявність винних дій ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 25.02.2021, є доведеною, та не підлягає доказуванню.

Щодо відшкодування майнової шкоди слід зазначити наступне.

Так, відповідно до частини першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Порядок і умови відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, визначені статтями 1187, 1188 ЦК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1188 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки кожному з їх володільців за рахунок іншого із них.

Відповідно до цієї статті шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Разом з тим, згідно вимог ЦПК України, учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

В силу положень ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог статей 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Отже, обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Як вбачається із матеріалів справи, у даному випадку відбулося зіткнення двох джерел підвищеної небезпеки.

Пред`явлення позову одним із власників джерела підвищеної небезпеки до іншого не надає йому перевагу у змагальності сторін і не звільняє від обов`язку доведення своїх позовних вимог.

Позивач, як особа, яка ініціювала даний судовий розгляд, не надав належні та допустимі докази того, що відповідачем були порушені його права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позивач не надав належні та допустимі докази розміру матеріальної шкоди, нанесеної позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порушення вимог ст.81 ЦПК України, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивач зазначає, що звернувся до страховика відповідача за відшкодуванням вартості збитків нанесених автомобілю позивача, а саме: заднього бамперу та задньої протитуманної фари. Однак, з позовної заяви та доданих до неї доказів не вбачається які пошкодження отримав відремонтований автомобіль саме в ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 (довідка про ДТП з вказівкою на пошкоджені частини авто, страховий акт тощо).

Позивачем стверджується, що останнім було проведено оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля на технічній станції ТОВ «Кий авто груп». Вартість відновлювального ремонту згідно з рахунком №Х23717 від 15.04.2021 склала 28508,58 грн. При цьому, матеріали позовної заяви не містять зазначеної оцінки, між тим рахунок №Х23717 від 15.04.2021 чи наряд-замовлення №ТО210415065 від 15.04.2021 не можуть бути прийняті судом як належний та допустимий доказ, оскільки позивачем не проведена оцінка вартості автомобіля відповідно до чинного законодавства - відсутній експертний висновок щодо вартості відновлювального ремонту за пошкодженнями, яких зазнав автомобіль конкретно під час ДТП, яке сталося 25.02.2021.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять будь-яких доказів різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП з урахування застрахованої цивільно-правової відповідальності або за наявності добровільного страхування.

Також не вбачається, яким способом була застрахована відповідальність винуватця ДТП - договором добровільного страхування або договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, розмір ліміту, франшизи тощо.

Можливо згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

За таких умов відсутнє покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, що не суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, позивач зазначає, що на його картку 16.04.2021 від страховика надійшла сума страхового відшкодування в розмірі 7629,39 грн, на підтвердження чого позивач надає роздруківку текстового повідомлення.

КГС у постанові від 11.06.2019 №904/2882/18 вказав, що роздруківка електронного листування не може вважатися електронним документом у розумінні положень ст.5 закону «Про електронні документи та електронний документообіг». Причина: не може роздруківка листування бути доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом для е-документа. Така вимога ставиться через те, що без цифрового підпису ідентифікувати відправника повідомлення неможливо. До того ж існує великий ризик, що зміст документа буде втрачений через правки та виправлення.

Це правило стосується всіх месенджерів. Але якщо подати листи у форматі PDF, які завірені цифровим підписом, то таке спілкування цілком може буде зараховане як електронний доказ.

Згідно положень ст.ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем належними та допустими доказами розміру завданої шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує на підставі положень статті 141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою позивачу у задоволенні позову судові витрати до них входить і витрати на правову допомогу, визначену позивачем у розмірі 12000 грн, не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76-82, 259, 261, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, ст.ст.16, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ПрАТ «Просто-Страхування» про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя - Г.О. Козленко