Номер провадження: 22-ц/813/698/23
Справа № 501/1062/19
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

За участю секретаря судового засідання: Трофименко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 травня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Чорноморської міської ради Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року, ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5 , Чорноморської міської ради Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 06 травня 2019 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , Чорноморської міської ради Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправними відмови управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради Одеської області у видачі ОСОБА_4 будівельних паспортів забудови земельної ділянки площею 0,0300 га (кадастровий номер :02:016:0100), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,0301 га (кадастровий номер :02:016:0099), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Зобов`язано управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради Одеської області видати ОСОБА_4 будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,0300 га (кадастровий номер :02:016:0100), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради Одеської області видати ОСОБА_4 будівельний паспорт забудови земельної ділянки площею 0,0301 га (кадастровий номер :02:016:0099), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в порядку ст. 352 ЦПК України, як особи, якій не приймали участь при розгляді справи в суді першої інстанції, подали до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просять суд скасувати рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 травня 2019 року і направити справу для розгляду до Одеського окружного адміністративного суду.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_4 ОСОБА_6 , посилаючись на її необґрунтованість просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 травня 2019 року залишити без змін (а.с. 124-130).

В судове засідання, призначене на 13.06.2023 року, з`явився представник ОСОБА_1 ОСОБА_7 .

Інші учасники справи до суду не з`явилися, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не направили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,0300 га (кадастровий номер :02:016:0100), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,0301 га (кадастровий номер :02:016:0099), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; цільове призначення вказаних земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що підтверджується витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки (а.с.9-16).

З метою реконструкції вищевказаних житлових будинків з надбудовою других поверхів позивачка звернулась до управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради Одеської області із заявою про видачу будівельних паспортів забудови земельної ділянки площею 0,0300 га за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,0301 га за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, згідно листів управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради Одеської області від 25.09.2017р. № 2367-Л (№ 012-779) та № 3268-Л (№ 012-778) їй було відмовлено у видачі будівельних паспортів з тих підстав, що вищевказана реконструкція, нібито, призведе до порушення будівельних норм та правил (а.с.17-18).

Згідно висновку експертного дослідження №61-18 від 31.08.2018р., проведеного ОСОБА_8 , який має вищу будівельно-технічну освіту та кваліфікацію судового експерта, в результаті проведеного дослідження встановлено, що при проведенні реконструкції з надбудовою другого поверху житлових будинків за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не будуть змінені геометричні розміри фундаменту житлових будинків, а існуючі протипожежні розриви між суміжними будинками також не зміняться (а.с.19-29).

Ухвалюючи оскаржуване рішення про задоволення позову ОСОБА_4 , районний суд виходив з того, що управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради Одеської області протиправно відмовило позивачці у видачі будівельних паспортів забудови земельної ділянки площею 0,0300 га за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0301 га за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте, апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Так, система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенції як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства, якими є цивільні кримінальне, господарське та адміністративне між собою.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законе умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірні матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від листопада 1950 року, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року, закріплено принцип доступу правосуддя.

Доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини є здатність особи безперешкодно отримати судовий захист до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Відповідно до положень статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір це, зокрема спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_4 , вона заявила вимоги про визнання протиправними відмови управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради Одеської області у видачі їй будівельних паспортів забудови земельної ділянки площею 0,0300 га (кадастровий номер :02:016:0100), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,0301 га (кадастровий номер :02:016:0099), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язати управління архітектури та містобудування Чорноморської міської ради Одеської області видати їй будівельний паспорт забудови на вищевказані земельні ділянки.

Отже, предметом спору є незаконністьдій та зобов`язання одного з відповідачів, який діє як суб`єкт владних повноважень, вчинити дії щодо видачі будівельних паспортів забудови на вищевказані земельні ділянки.

Зокрема, вимога пред`явлена до Чорноморської міської ради Одеської області, яка є органом державної влади суб`єктом владних повноважень, яка здійснює владні управлінські функції на основі законодавства.

Тобто, між сторонами виник публічно-правовий спір, пов`язаний зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, тому цей спір належить до юрисдикції адміністративних судів.

Наведене залишилося поза увагою суду першої інстанції, який належним чином не дослідивши питання юрисдикційності спору, помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, чим порушив норми процесуального права.

Разом з тим, апеляційний суд також вважає зазначити наступне.

Так, Верховний Суд у Постанові від 14 липня 2021 року у справі № 161/2823/19 вказав на те, що реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_4 , в якості іншого відповідача по справі, також зазначила і ОСОБА_5 ,яка являється її донькою, проте жодних позовних вимог до неї, як до відповідача, позивакою не пред`явлено.

У постанові Верховного Суду від 20 вересня 2021 р. у справі №638/3792/20 (провадження

N 61-3438сво21) зроблено наступний правовий висновок: відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Враховуючи вищевикладене, провадження за позовними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії слід закрити, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Згідно із частинами першою та другою статті 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених ст. 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вимогами частини першої статті 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Таким чином, суд першої інстанції розглянув справу з порушенням норм процесуального закону, а саме, статті 19 ЦПК України, а тому, з урахуванням наведених вище норм ЦПК України, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

На виконання вимог частини першої статті 256 ЦПК України, апеляційний суд роз`яснює позивачу право на звернення до суду з таким позовом в порядку адміністративного судочинства, а також роз`яснює про наявність у позивача права протягом десяти днів з дня отримання ними відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Відтак, з урахуванням ст. 367 ч. 4 ЦПК України та на підставі ст. 255 ч. 1, ст. 367 ч. 4, ст. 377 ч.ч. 1, 2 цього Кодексу апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 травня 2019 року - скасувати, а провадження у справі - закрити.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 377, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 06 травня 2019 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , про зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Чорноморської міської ради Одеської області про зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.06.2023 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова