30.06.2023 Справа № 756/3078/23
Унікальний номер 756/3078/23
Номер провадження 2/756/2603/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня2023 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.

секретар судового засідання - Гаврилко Д.О.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення дій за договором іпотеки, предметом якого є квартира,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

В березні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд: на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, припинити (зупинити) дії відповідача у частині реалізації права на набуття права власності на предмет іпотеки і права на продаж предмета іпотеки за договором іпотеки (посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком М.О. за № 137), предметом за яким є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 17 листопада 2021 року між ним та відповідачем укладені договір позики та договір іпотеки, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком М.О. 27 лютого 2023 року. В ході телефонної розмови з представником відповідача ОСОБА_3 стало відомо про намір відповідача зареєструвати на своє ім`я право власності на житло, що є предметом іпотеки та/або продати його третій особі. 01 березня 2023 року, засобами електронного зв`язку отримав від ОСОБА_3 електронну фотокопію вимоги від 14 грудня 2022 року про повернення всієї суми боргу та сплату неустойки, у розмірі, що істотно перевищує суму основного зобов`язання. У даній вимозі групо порушуються підстави і порядок нарахування суми боргу, штучно завищено розмір боргу і занижено вартість квартири, в цілях подальшого неправомірного набуття права власності на квартиру.

Посилаючись на ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 47 Конституції України, ст. 12, ст. 37, ст. 38, п. 5-2 розділу VI Закону України «Про іпотеку», ст. 8 ЦК України, п. 3 ч. 2 ст. 16, ст. 610, ст. 611 ЦК України, ч. 1 ст. 30, ст. 43, ч. 1 ст. 134, ч. ч. 12 ст. 141, 175, 177, 184, 187 ЦПК України позивач просить суд позов задовольнити.

Рух справи

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 березня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С.

Ухвалою Оболонського суду м. Києва від 15 березня 2023 року справу прийнято до розгляду, вирішено, що спір підлягає розгляду за правилами загального провадження, відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого розгляду на 18 квітня 2023 року о 12.00 год.

31 березня 2023 року позивач надав до суду заяву про відмову від позову. В обґрунтування заяви зазначив, між сторонами досягнуто домовленості щодо вирішення наявного спору.

17 квітня 2023 року позивач надав до суду заяву, в якій вказує, що через проявлене представником відповідача ставлення до домовленостей та їх виконання, вимушений просити суд про визнання заяви про відмову від позову недійсною.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду на 20 червня 2023 року о 10.00 год.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Судова повістка, позовна заява з додатками та копія ухвали про відкриття провадження по справі надсилалася за адресою останнього відомого місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Окрім, того відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті Судової влади України.

Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Встановлені судом обставини справи

Судом встановлено, що 17 листопада 2021 року між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальником) укладено договір позики, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти в сумі 1510840,76 грн, що на день укладання договору за курсом Національного банку України становить 57200,00 доларів США. Передачу вказаних грошових коштів здійснено до підписання цього договору. Зазначену суму позичальник зобов`язався повернути в строк до 17 листопада 2022 року.

В забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за договором позики, 17 листопада 2021 року між сторонами укладено договір іпотеки, за умовами якого іпотекодовець передав іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_3 . Вказана квартира складається з двох житлових кімнат, житловою площею 29,5 кв.м, загальною площею 50,01 кв.м. та належить іпотекодавцю на підставі: частки на підставі Договору дарування посвідченого державним нотаріусом 21-ої державної нотаріальної контори м. Києва Ніколіца В.Ф. за реєстраційним номером 3-5256 та зареєстрованого у ДРРП 25 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М., номер запису про право власності: 22560358, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000; частка на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району м. Києва 03 липня 1997 року згідно з розпорядженням № 845 від 03.07.1997 року та зареєстрованого у ДРРП 25 вересня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М., номер запису про право власності: 22560358, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Згідно п. 1.2 договору іпотеки, за домовленістю сторін, заставна вартість предмета іпотеки становить 1531971,40 грн, що на день укладання договору за курсом Національного банку України еквівалентно 58000,00 доларів США.

Згідно п. 4.1 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється іпотекодержателем у випадках та на підставах передбаченим законодавством України: у разі порушення основного зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором, та/або будь-якого зобов`язання Іпотедодавця за цим договором, та/або в інших випадках відповідно до законодавства України.

Відповідно до п.п. 4.3, 4.4., 4.5. договору іпотеки, у випадку порушення Іпотекодавцем зобов`язань за цим договором та/або боржником основного зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця письмову вимогу про усунення порушення (повідомлення), оформлену відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку». У вимозі (повідомленні) зазначає стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушених зобов`язань у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання, порушення строку виконання та/або виконання не в повному обсязі цих вимог. Якщо протягом встановленого строку вимога (повідомлення) Іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та чинного законодавства України. Положення цього пункту даного договору не є перешкодою для реалізації права Іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому чинним законодавством порядку. Звернення стягнення за рішенням суду та виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до Закону України «Про іпотеку».

21 червня 2023 року між ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки, посвідченого 17 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком М.О. за реєстровим № 1627, за умовами якого пункт договору «Основне зобов`язання» викладено в новій редакції.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідність до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Відповідно до частини першої та третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Частиною першою статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів.

Відсутність порушеного права й інтересу встановлюється при розгляді справи по суті та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Верховний Суд вже висловлювався, що під захистом права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження № 12-46гс19).

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Щодо ефективного способу захисту також висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21).

Обраний позивачем спосіб захисту шляхом припинення (зупинення) дії відповідача щодо реалізації права позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки : набуття права власності на предмет іпотеки та (або) права на продаж предмета іпотеки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення, через неможливість ним виконання кредитних зобов`язань, що пов`язано із воєнними діями в Україні у зв`язку із вторгненням на територію військ російської федерації, не можна визнати ефективним, й зводиться до втручання в договірні правовідносини між сторонами.

Як на правову підставу задоволення позову, позивач просив застосувати аналогію права, до спірних правовідносин.

Відповідно до Закону від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України розділ VI «Прикінцеві положення» Закону «Про іпотеку» доповнено пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія: статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки);статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки); статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти); статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».

Суд зауважує, що зупинення звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено лише до споживчого кредитування.

Аналогія закону є застосування до не врегульованим конкретної нормою правовідносин норми закону, яка регламентує подібні відносини. Необхідність застосування даного прийому обумовлена ??тим, що рішення по будь-якій справі обов`язково має мати правову підставу.

В даному випадку суд не може погодитися із твердженням позивача про застосування аналогії закону, до правовідносин, які виникли між ним та ОСОБА_2 з кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою, оскільки норми Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», чітко передбачають сферу його застосування, зокрема лише щодо споживчих кредитів. А застосування дії цього закону до кредитів, які не є споживчими, не відповідає діючому законодавству, й буде становити втручання в договірні відносини сторін.

Окрім того, будь - яких доказів реалізації предмет іпотеки не надано. Разом з тим, незважаючи на звернення до суду з даним позовом сторони в червні 2023 року внесли зміни до договору позики, щодо порядку погашення місячних платежів.

На підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку що позов ОСОБА_1 про припинення, зупинення дій за договором іпотеки, предметом якого є квартира - задоволенні не підлягають.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує ст. 141 ЦПК України та відмову в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з чим понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 12, 81, 259, 262, 263, 265, 268, 354, 355 ЦПК України ст.ст. 21, 23, 36 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про припинення дій за договором іпотеки, предметом якого є квартира.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 червня 2023 року.

Суддя І.С. Шролик