Провадження № 2/756/558/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

27 березня 2023 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шевчука А.В.,

секретаря - Марценюк А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що є власником вказаної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 06.08.2021р.

Відповідач зареєстрований з 22.03.2001р. та періодично проживав у квартирі АДРЕСА_1 . Права власності на квартиру не має.

Позивач вказує, що з січня 2021р. відповідач в зазначеній квартирі не проживає, жодної допомоги щодо її утримання та сплати комунальних послуг не надає, а тому просив визнати останнього таким, що втратив право користування житлом з підстав визначених ст.71 ЖК України.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, також зазначили, що підтримують позов та просять суд їх вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечують.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Згідно зі ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

06.08.2021 року ОСОБА_1 отримав Свідоцтво про право на спадщину за яким отримав у спадок квартиру АДРЕСА_1 .

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.7).

З копії паспорту ОСОБА_2 вбачається, що він зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 з 22.03.2001 року.

Позивачем до матеріалів справи була додана довідка видана ЖБК «Шовковик» про те, що ОСОБА_3 не проживає за спірною адресою та не сплачує комунальні платежі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на вищевказане суд вважає, що ОСОБА_1 не надав достатньо доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі АДРЕСА_1 більше шести місяців, оскільки надаючи довідку ЖБК «Шовковик» не підтвердив, яке відношення вказаний кооператив має до житла позивача.

Стаття 71 ЖК України, на яку посилається в позовній заяві позивач системно входить до Глави 2 ЖК України і регулює порядок визнання наймача, або членів його сім`ї такими, що втратили право на користування жилим приміщенням внаслідок їх відсутності понад встановлені строки.

Зі змісту ст. 71 ЖК України вбачається, що вирішення питання про визнання такими, що втратили право на користування жилим приміщенням можливо лише щодо наймача та членів його сім`ї, які попередньо правомірно набули права користування цим приміщенням однак без поважних причин не проживають у ньому більше шести місяців.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є не наймачем, а власником квартири АДРЕСА_1 , а отже у даному випадку ст.71 ЖК України не регулює правовідносини, які виникли у власника житла із особою, яка там проживає.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, згідно з якою суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, враховуючи, що правовою підставою до задоволення позову ОСОБА_1 зазначено ст.ст. 71, 72 ЖК України - які спірні відносини не регулюють, при цьому позивачем ставиться питання про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням приватної форми власності, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладене суд вважає за необхідне зауважити, що 21 січня 2023 року було внесено зміни до Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», які встановлюють право власника житла приватної форми власності зняти особу із задекларованого або зареєстрованого місця проживання за власною заявою. Суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження звернення або відмови ОСОБА_1 щодо зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у порядку встановленому Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

З огляду на вказане суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 316, 319, 391 Цивільного кодексу України, керуючись ст. 5, 12, 13, 80, 81, 89, 280, 259, 263, 264 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 11.04.2023 року.

Суддя А.В.Шевчук