Справа № 740/2058/20
Провадження № 2/740/13/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретарів судового засідання - Кубрак Н. М., Пулинець Ю. О., Лазоренко Л. Ю.,

учасники справи:

- позивачка ОСОБА_1 ,

- представник позивачки - адвокат Дорошенко Григорій Миколайович,

- представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Івашко Володимир Володимирович,

- представник відповідача Ніжинської гімназії № 17 Ніжинської міської ради Чернігівської області - адвокат Аніщенко Олексій Григорович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, ОСОБА_2 , держави України в особі Державної казначейської служби України, Ніжинської гімназії № 17 Ніжинської міської ради Чернігівської області, Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності,

установив:

У травні 2020 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути на її користь з держави України через Державну казначейську службу за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку та ОСОБА_2 по 25 000,00 грн з кожного на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, та 1992,00 грн у рівних частках з обох відповідачів - на відшкодування майнової шкоди.

Під час розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та остаточно просила стягнути на її користь з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, ОСОБА_2 , Ніжинської гімназії № 17 Ніжинської міської ради Чернігівської області, Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області по 83 801,60 грн з кожного, з яких: 67 837,50 грн - на відшкодування моральної шкоди, 498,00 грн - на відшкодування майнової шкоди, 1716,10 грн - витрати за проведення комісійної судової психологічної експертизи, 13 750,00 грн - витрати на правничу допомогу.

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що інспектор Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області - Шкаберда Р. склав стосовно неї протокол про адміністративне правопорушення від 10 січня 2020 року за ст. 173 КУпАП за фактом сварки з вчителем ОСОБА_2 , під час якої виражалася образливими словами в її бік, чим порушила громадський порядок та спокій громадян, а також образливо чіплялася до ОСОБА_2 , внаслідок чого остання отримала гіпертонічний криз та звернулася із заявою до поліції про вжиття заходів до ОСОБА_3 . Указаний протокол після доопрацювання надіслано до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області закрито провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях позивачки. ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, яка постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 квітня 2020 року залишена без задоволення, а постанова суду - без змін, що є реабілітуючою обставиною.

Таким чином, протиправні дії посадових осіб відділу поліції призвели до того, що позивачка змушена звернутися за захистом своїх прав до суду, а належним відповідачем за шкоду, завдану працівниками відділу поліції, є держава Україна. Крім цього, позивачка визначила відповідачами вчительку ОСОБА_2 , яка звернулася до поліції, та Ніжинську гімназію № 17, оскільки ситуація між позивачкою та ОСОБА_2 виникла під час здійснення останньою трудових обов`язків учителя, а також Управління освіти, так як останнє не змогло врегулювати конфліктну ситуацію між позивачкою та вчителькою.

Так, протиправна поведінка з боку відповідачів у зв`язку з незаконним притягненням позивачки до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП та направленням справи на розгляд до суду є психотравмувальною для неї, що підтверджується висновком експертів комісійної судової психологічної експертизи від 19.10.2022.

Указані обставини завдали позивачці моральної шкоди на загальну суму 271 350,00 грн, яка полягає у перенесених душевних хвилюваннях, а також майнової шкоди на суму 1992,00 грн, яка полягає у понесенні витрат на придбання ліків. Крім цього, за проведення комісійної судової психологічної експертизи позивачка сплатила 6864,40 грн, а витрати на правничу допомогу складають суму 55 000,00 грн.

Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Ковальової Т. Г. від 01 червня 2020 року відкрито провадження у вказаній справі; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 10-00 год. 30 липня 2020 року.

Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Ковальової Т. Г. від 30 липня 2020 року задоволено заяву про відвід судді; постановлено передати справу до канцелярії суду для вирішення питання про її розгляд іншим суддею, визначеним у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2020 справу передано головуючому судді Шевченко І. М.

Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М. від 03 серпня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання на 10-00 год. 12 серпня 2020 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 30 вересня 2020 року, зокрема, задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Дорошенка Г. М., призначено у справі судово-психологічну експертизу; провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

31.10.2022 до суду надійшов висновок експертів від 19.10.2022 № 25336/25337/20-61 за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи у вказаній справі.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 листопада 2022 року провадження у справі поновлено; судове засідання призначено на 30 листопада 2022 року 11-00 год., яке в подальшому відкладено.

06 грудня 2022 року представник позивачки - Дорошенко Г. М. подав до суду заяву про зміну предмета позовних вимог.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 грудня 2022 року, зокрема, позовну заяву ОСОБА_3 з урахуванням заяви про зміну предмета позову залишено без руху, надано строк на усунення недоліків.

02 січня 2023 року представник позивачки - Дорошенко Г. М. подав до суду позовну заяву (у новій редакції) зі збільшенням позовних вимог до ГУ НП в Чернігівській області, держави України в особі Державної казначейської служби України, ОСОБА_2 , Ніжинської гімназії № 17, Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 січня 2023 року продовжено розгляд цивільної справи; підготовче засідання призначено на 10 лютого 2023 року 11-00 год.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 лютого 2023 року підготовче провадження у справі закрито; справу призначено до судового розгляду на 14 березня 2023 року 11-00 год.

У відзиві на позов представник ГУ НП в Чернігівській області просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на недоведеність та необґрунтованість позовних вимог. На його думку, позивачка не довела належними та допустимими доказами обставин про те, яких саме душевних страждань вона зазнала, та які права були порушені, в чому саме полягає моральна шкода та її розмір у грошовому виразі. Сам факт оскаржуваного протоколу в справі про адміністративне правопорушення не є доказом заподіяння позивачці моральної шкоди та безумовною підставою для її відшкодування.

У відзиві на позов представник Державної казначейської служби України просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що казначейство не порушувало прав та інтересів позивачки, не вступало у правовідносин з нею і жодної шкоди не завдавало, том не може нести відповідальність за шкоду, завдану позивачці діями інших суб`єктів. Закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути правовою підставою для стягнення з державного бюджету моральної шкоди. Відповідачка не довела причино-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та стражданнями, які вона нібито зазнала, адже доказів не надала, вина відповідачів не встановлена належним чином та не доведена незаконність їхніх дій. Надані на підтвердження моральної шкоди документи не можуть підтвердити факт завдання матеріальної шкоди та не свідчать про наявність такої шкоди, її характер і обсяг, а звернення до лікаря можуть бути зумовлені різними чинниками та причинами: умовами й особливостями роду діяльності, способам життя, хронічними захворюваннями й долучені фіскальні чеки на придбання лікарських засобів не вказують, що вони були придбані з метою лікування саме позивачки. Стосовно витрат на правничу допомогу, то вони не доведені, оскільки надано лише договір та доповнення до договору, однак не надано акта приймання-передачі наданих послуг, специфікацію послуг, звіт про надання послуг, таким чином, сума адвокатських витрат не є співмірною витраченому часу та обставинам справи.

Відповідачка ОСОБА_2 у відзиві на позов просила відмовити в задоволенні позову. Пояснила, що вона працює вчителем початкових класів та є класоводом 2-А класу, де навчається син позивачки. 24 грудня 2019 року у приміщенні школи позивачка вчинила з нею сварку, яка виникла на ґрунті її особистого конфлікту з батьками класу, але вину вирішила покласти на вчителя. Стрес, що був викликаний прискіпливим приставанням відповідачки, викликав гіпертонічний криз у відповідачки, тому вона звернулася із заявою до поліції, а через декілька днів змушена була лікуватися у Ніжинській ЦМЛ в неврологічному відділенні. Постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 березня 2020 року справу закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки суддя вважав, що ситуація виникла на ґрунті особистих (неприязних) стосунків між нею та ОСОБА_1 , що виключає кваліфікацію дій ОСОБА_1 , як дрібне хуліганство. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 квітня 2020 року залишено постанову суду першої інстанції без змін. Суд зазначив, що не вбачає умислу ОСОБА_1 на вчинення дрібного хуліганства, зокрема, нецензурної лайки в громадському місці, образливого чіпляння до громадян, що б порушувало громадський порядок. Суди вирішили, що між нею та ОСОБА_1 наявні давні неприязні відносини, з чим вона не погоджується. Як вчитель, вона не може показувати приязні або неприязні відносини до батьків учнів, намагається бути рівною в стосунках, і батьки, за винятком ОСОБА_1 , це розуміють. Вважає, що позивачка ОСОБА_1 грубо порушила її права педагогічного працівника та намагалася втрутитися в її педагогічну діяльність, тому використала своє право на захист шляхом звернення із заявою до правоохоронних органів. Убачає зловживання своїми процесуальними правами з боку позивачки.

У відзиві на позовну заяву представник Управління освіти просив відмовити у задоволенні позову, оскільки Управління освіти є неналежним відповідачем стосовно заявлених вимог. Учитель Ніжинської гімназії № 17 - ОСОБА_2 не перебувала у трудових відносинах з Управлінням освіти, вона уклала трудовий договір з освітнім закладом. Позивачка не зазначила, які саме її права, свободи чи інтереси порушено Управлінням освіти. Конфлікт між вчителем та позивачем стався на території школи, але не встановлено, що це відбулося внаслідок виконання вчителем ОСОБА_2 своїх службових обов`язків, як і не встановлено, що заклад освіти чи Управління освіти має відношення до виклику поліції чи складання протоколу про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП. Позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між складанням протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності та захворюваннями, які лікувала позивачка, а надані квитанції з аптек не є належним доказом понесених матеріальних витрат позивачкою на придбання ліків, оскільки вони не відповідають переліку засобів, прописаних лікарем, та опосередковано підтверджують, що ОСОБА_3 мала проблеми зі здоров`ям до звернення за медичною допомогою та просто скористалася можливістю компенсувати свої витрати на лікування за рахунок відповідачів.

У відзиві на позовну заяву представник Ніжинської гімназії № 17 заперечив проти задоволення позову та вважав вимоги безпідставними, оскільки позивачка не надала належних та допустимих доказів незаконності дій поліцейських Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області, так як жодного адміністративного стягнення, передбаченого КУпАП, до неї застосовано не було, а складання протоколу про адміністративне правопорушення не є притягненням особи до адміністративної відповідальності. Звернення ОСОБА_2 від 24.12.2019 до Ніжинського РВП із заявою, в якій вона просила прийняти міри до позивачки у зв`язку з вчиненням нею стосовно ОСОБА_2 психологічного тиску, не свідчить про протиправність її поведінки, а тому не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру та не може бути доказом того, що дії відповідачки заподіяли позивачці моральної шкоди. Однорідні вимоги позивачки про відшкодування шкоди до ОСОБА_2 та Ніжинської гімназії № 17 є не обґрунтованими і взаємовиключними, а тому такі вимоги не можуть бути задоволені. Заявлений позивачкою розмір моральної шкоди не відповідає принципам розумності, справедливості та співмірності.

В останнє судове засідання сторони не з`явилися.

Від позивачки та її представника - адвоката Дорошенка Г. М. надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі на підставі наявних у суді матеріалів, позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити.

Представник відповідача ГУ НП в Чернігівській області - Стаценка О. подав заяву, в якій просив розглядати справу без участі представника ГУ НП в Чернігівській області.

Представник відповідача Державної казначейської служби України - Мулач Я. подала клопотання, в якому просила розгляд справи провести без участі представника органу казначейства.

Від представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Івашка В. В. надійшла заява про розгляд справи за їхньої з відповідачкою відсутності. При розгляді справи просили врахувати безпідставність заявленого позову до відповідачки ОСОБА_2 , оскільки позивачка без урахування характеру спірних правовідносин залучила відповідачку ОСОБА_2 , достовірно знаючи, що остання не може бути відповідачем у цій справі.

Представник відповідача Ніжинської гімназії № 17 - адвокат Аніщенко О. Г. подав заяву про проведення розгляду справи без участі представника відповідача, повідомив, що Гімназія № 17 не визнає позову з підстав і обґрунтуванням, викладеним у відзиві на позов.

Представник відповідача Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області - Пономаренко Н. подала до суду клопотання про проведення судового засідання у відсутність представника Управління, підтримала відзив та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що постановою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 березня 2020 року справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно з указаною постановою суду, на розгляді в суді перебували матеріали, які надійшли із Ніжинського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 10 січня 2020 року за ст. 173 КУпАП, ОСОБА_1 24 грудня 2019 року близько 13-30 год. за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні Ніжинської ЗОШ № 17 вчинила сварку із вчителем ОСОБА_2 , під час якої виражалась образливими словами в її бік, чим порушила громадський порядок та спокій громадян, а також образливо чіплялася до неї, внаслідок чого отримала гіпертонічний криз.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 10 квітня 2020 року залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 , а постанову Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 березня 2020 року - без змін.

Згідно з випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого Ніжинського міського центру первинної медико-санітарної допомоги від 03.03.2020 ОСОБА_1 перебувала в неврологічному відділенні з 26.02.2020 по 03.03.2020 з діагнозом - астено-невротичний синдром, синусова тахікардія, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, ризик 2, ступінь 2. Чеками на суму 1992,00 грн підтверджуються витрати на лікування ОСОБА_1

29 вересня 2021 року позивачка ОСОБА_1 змінила прізвище на « ОСОБА_1 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_1 , виданим Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Відповідно до висновку експертів від 19 жовтня 2022 року № 25336/25337/20-61 за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи у вказаній справі, ситуація, що досліджується у справі, а саме: незаконне притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП позивачки ОСОБА_1 та направлення матеріалів на розгляд до суду - є психотравмувальною для ОСОБА_1 , їй завдані страждання (моральна шкода). Орієнтовний розмір грошової компенсації ОСОБА_1 за завдані страждання (моральну шкоду) становить 40,5 мінімальних заробітних плат, що установлені на момент розгляду справи судом.

Зокрема, за змістом указаного висновку експертизи, предметом дослідження виступали індивідуально-психологічні особливості особистості, психічної діяльності ОСОБА_1 , психологічні особливості ситуації, в якій вона знаходилась. Так, за результатами вивчення свідчень найближчого оточення ОСОБА_1 встановлено, що її поведінка, індивідуально-психологічні прояви, звичний плин життя, взаємодія з оточенням - зазнали значних змін внаслідок ситуації, що склалася в її житті та розглядалася в цьому дослідженні. Найближче оточення ОСОБА_1 свідчить про зміни в її самопочутті та стані здоров`я внаслідок ситуації, що склалася. Це підтверджується медичною документацією, що міститься в справі та за часом збігається з розвитком зазначених подій та може мати наслідковий зв`язок з ними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст. 1174 цього ж Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 2, 4 Закону України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10.10.2019 у справі № 569/1799/16.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У вищевказані справі, яка переглядалася в касаційному порядку, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Верховний Суд зазначив, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Отже, закриття справи про адміністративне правопорушення дає підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України та ст. 1 Закону № 266/94-ВР і не є у залежності від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу та, чи понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21) зазначено, що у справі, яка переглядається, безпідставно не застосувавши до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений у вищезгаданій постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 19000сво18), апеляційний суд залишив поза увагою той факт, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Слід зазначити, що статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Таким чином, на відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальні норми ст. 1173, 1174 ЦК України допускають можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є одночасна наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

При цьому відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених в постановах від 12.03.2019 у справі № 920/715/17, від 10.10.2018 у справі № 640/3837/17, від 04.07.2018 у справі № 638/14260/16, відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки відповідача та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача. Таким чином, позивач повинен довести, що протиправні дії чи бездіяльність є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Разом з цим слід зазначити, що ст. 22 ЦК України визначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як убачається зі змісту позовної заяви, звернення до суду обумовлене незаконністю притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, внаслідок чого їй завдано шкоди. Такі позовні вимоги в контексті наведеного вище в цілому відповідають вимогам цивільного законодавства.

Таким чином, незаконні дії працівника поліції щодо складання стосовно позивачки протоколу про адміністративне правопорушення та направлення матеріалів до суду, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачці шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а відшкодування шкоди здійснюється незалежно від вини.

Відповідно до висновків, сформульованих у постанові ВС від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого.

Відповідно до висновків, сформульованих у постанові ВПВС від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що з авданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, з дійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 110 ЦПК України в исновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, то наявні передбачені законом підстави для відшкодування позивачці шкоди, завданої діями працівників поліції, що полягали у безпідставному складенні протоколу про адміністративне правопорушення та направленні матеріалів до суду на розгляд.

З урахуванням викладеного суд вважає, що внаслідок неправомірних дій працівників поліції, які склали стосовно позивачки протокол про адміністративне правопорушення та направили матеріали до суду на розгляд - позивачка зазнала моральних страждань, що полягають у душевних хвилюваннях, порушенні звичного ритму життя, докладанні зусиль для відновлення своїх порушених прав, що встановлено вищевказаним висновком судової експертизи, і суд не вбачає підстав для його відхилення.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд вважає, що позивачці слід відшкодувати моральну шкоду, завдану діями працівників поліції, у розмірі 67 837,50 грн, що відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості. Крім цього, відповідачці слід відшкодувати завдану майнову шкоду в розмірі 498,00 грн у вигляді понесених витрат на лікування, у межах заявлених позовних вимог.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17 (провадження № 61-8102св21) зазначено, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Проте суди на це уваги не звернули та зробили помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21).

З урахуванням зазначеного, вищевказані кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, а саме з Державного бюджету України на користь позивачки слід стягнути 67 837,50 грн на відшкодування моральної шкоди, 498,00 грн - на відшкодування майнової шкоди, а всього - 68 335,50 грн.

Разом з цим суд не вбачає підстав, передбачених ст. 1173, 1174 ЦК України, для стягнення на користь позивачки грошових коштів на відшкодування моральної та майнової шкоди з інших відповідачів - ОСОБА_2 , Ніжинської гімназії № 17 Ніжинської міської ради Чернігівської області, Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області, а тому позов у цій частині не підлягає задоволенню.

Суд уважає позов у вказаній частині вимог недоведеним і необґрунтованим, оскільки, зокрема, відсутні жодні докази на підтвердження того, що діями відповідача Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області позивачці завдано моральних страждань, а також майнову шкоду. Суд позбавлений можливості встановити причинно-наслідковий зв`язок між діями цього відповідача та спричиненням шкоди позивачці.

Інші ж відповідачі - ОСОБА_2 та Ніжинська гімназія № 17 Ніжинської міської ради Чернігівської області - не є посадовою або службовою особою органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування/органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування відповідно, а тому не несуть відповідальність за ст. 1173, 1174 ЦК України, а з інших підстав позов до цих відповідачів не заявлявся.

Право визначати предмет і підстави позову, а також відповідачів за позовними вимогами належить виключно позивачу, а суд, розглядаючи позов, встановлює обгрунтованість/доведеність чи необгрунтованість/недоведеність заявлених позовних вимог.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову до відповідачів - ОСОБА_2 , Ніжинської гімназії № 17 Ніжинської міської ради Чернігівської області, Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково у вищевказаному розмірі.

За змістом ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами ч. 2 - 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Питання розподілу судових витрат між сторонами врегульоване ст. 141 ЦПК України, зокрема, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням часткового задоволення позову, а також з огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір у розмірі 683,35 грн (25 % від 2733,42 грн), пропорційно задоволеним позовним вимогам, підлягає стягненню з відповідача ГУ НП в Чернігівській області на користь держави.

Крім цього, з відповідача ГУ НП в Чернігівській області на користь позивачки слід стягнути витрати на проведення вищевказаної судової експертизи в сумі 1716,10 грн та на правничу допомогу в сумі 13 750,00 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в загальному розмірі - 15 466,10 грн. При цьому суд уважає, що з урахуванням конкретних обставин цієї справи, зазначений розмір витрат на правничу допомогу відповідає критеріям реальності таких витрат, пропорційності та співмірності зі складністю справи та наданими представником позивачки послугами.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 263 - 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, держави України в особі Державної казначейської служби України, ОСОБА_2 , Ніжинської гімназії № 17 Ніжинської міської ради Чернігівської області, Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, - задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) 67 837 (шістдесят сім тисяч вісімсот тридцять сім) гривень 50 копійок на відшкодування моральної шкоди, 498 (чотириста дев`яносто вісім) гривень на відшкодування майнової шкоди, а всього - 68 335 (шістдесят вісім тисяч триста тридцять п`ять) гривень 50 копійок.

У задоволенні позову в іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (пр-т Перемоги, 74, м. Чернігів; код ЄДРПОУ - 40108651) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ) витрати на правничу допомогу та проведення експертизи в загальному розмірі 15 466 (п`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят шість) гривень 10 копійок.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (пр-т Перемоги, 74, м. Чернігів; код ЄДРПОУ - 40108651) на користь держави судовий збір у сумі 683 (шістсот вісімдесят три) гривень 35 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення складене і підписане 12.04.2023.

Суддя І. М. Шевченко