Справа № 643/2751/23
Провадження № 2/643/1070/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.04.2023

Суддя Московського районного суду м. Харкова Олійник О.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати договір довічного утримання (догляду), укладений 27.03.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Аль Бієк Н.Є.; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ; визнати право власності на кватиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Ознайомившись з позовною заявою, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху з наступних підстав.

Вимоги до позовної заяви визначені у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а наслідки їх невиконання, передбачені положеннями ст. 185 ЦПК України.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем ОСОБА_1 заявлено всього три вимоги. Дві немайнові вимоги: про розірвання договору довічного утримання (догляду), укладений 27.03.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори Аль Бієк Н.Є. та вимога про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 , та одна майнова вимога - про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак позивачем сплачено судовий збір лише за одну немайнову вимогу.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

У позовній заяві ціна позову позивачем не зазначена.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 176 Цивільного процесуального кодексу України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

При цьому, під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості станом на час звернення до суду. Тягар доказування вартості майна несе позивач. Вартість нерухомого майна визначається суб`єктами оціночної діяльності, які отримали дозвіл на її здійснення у встановленому законом порядку.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Таким чином, позивачу необхідно надати докази на підтвердження дійсної вартості спірного нерухомого майна на момент звернення до суду з даним позовом та доплатити судовий збір, надати докази на підтвердження сплати судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», або надати докази того, що незважаючи на вжиті позивачем всі залежні від нього дії для визнання дійсної вартості нерухомого майна, визначити таку вартість на момент звернення до суду з даним позовом неможливо.

Так, згідно платіжної інструкції № 0.0..1 позивачем ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. лише за одну немайнову вимогу. За ще одну немайнову вимогу та майнову вимогу позивачем судовий збір не сплачено.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1073,60 грн.

Згідно статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, позивач ОСОБА_1 має сплатити судовий збір ще за одну немайнову вимогу у розмірі 1073,60 грн. та за майнову вимогу, з урахуванням вартості квартири, на момент подачі позову, яка визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а тому позовна заява підлягає залишенню без руху.

Згідно із ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 175, 177 Цивільного процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 185 Цивільного процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечує можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Цивільним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст. 19, 20, 175, 177, 185, 186, 260 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа П`ята Харківська міська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання - залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя - О.О. Олійник