Постанова

Іменем України

05 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 2-570/12

провадження № 61-13955св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - заступник прокурора Київської області в інтересах держави

в особі Кабінету Міністрів України, Київського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство»,

відповідачі: Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, Білогородська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

треті особи: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , в інтересах

яких діє адвокат Шеховцов Олексій Дмитрович, на рішення

Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 червня

2018 року у складі судді Пінкевич Н. С., та постанову Київського апеляційного суду від 07 червня 2021 року у складі колегії суддів:

Мостової Г. І., Сушко Л. П., Сліпченка О. І., та касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в інтересах яких діє адвокат Мех Наталія Володимирівна, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 червня 2018 року у складі судді Пінкевич Н. С.,та постанову Київського апеляційного суду від 07 червня 2021 року у складі колегії суддів: Мостової Г. І., Сушко Л. П., Сліпченка О. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2011 року заступник прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Київського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» (далі - ДП «Київське лісове господарство») звернувся до суду з позовом до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (далі - Києво-Святошинська РДА), Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,

ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 ,

ОСОБА_38 , про визнання незаконними та скасування розпряжень, рішень сесії ради, визнання недійсними державних актів на право приватної власності на земельні ділянки, скасування їх державної реєстрації та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

Позовну заяву мотивовано тим, що проведеною перевіркою законності відведення у власність громадян земельних ділянок на території Києво-Святошинського району встановлено, що рішеннями сесії Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області

від 26 червня 2007 року № 167/3?167/6, 167/9-167/19, 167/21-167/28 надано дозволи на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок 23 громадянам, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, у

АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_39 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_40 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ,

ОСОБА_29 , ОСОБА_41 .

Вказаними рішеннями було надано дозволи на складання проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок 23 громадянам за рахунок земель лісового фонду загальною площею 5,3486 га, які на момент прийняття зазначених рішень знаходилися у постійному користуванні

ДП «Київське лісове господарство».

Зазначав, що на момент прийняття рішень сесією Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26 червня

2007 року право постійного користування на земельні ділянки лісового фонду ДП «Київське лісове господарство» площею 5,8000 га не припинялося, вказані земельні ділянки лісового фонду не були вилучені

з користування державного підприємства та з власності держави, їх цільове призначення не змінювалось.

Розпорядженням голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 26 липня 2007 року № 478 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою державного підприємства «Київське лісове господарство» та передачу її до земель запасу у с. Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області» припинено право постійного користування земельною ділянкою ДП «Київське лісове господарство» та передано земельну ділянку загальною площею 5,8000 га (лісові землі) до земель запасу Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Зазначене розпорядження прийнято з перевищенням наданих районній державній адміністрації повноважень і всупереч встановленому порядку припинення права постійного користування землями лісового фонду та надання їх у власність.

Рішеннями сесії Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року № 187/18?187/25,

187/28-187/34, 187/36-187/42, 187/45 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок зазначеним 23 громадянам під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передано безоплатно їм у власність вказані земельні ділянки на АДРЕСА_1 .

Надалі ОСОБА_5 відчужила зазначену ділянку ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 18 серпня 2016 року. ОСОБА_3 належні йому земельні ділянки з кадастровими номерами :01:012:0048 та :01:014:0092 за договорами купівлі-продажу від 20 серпня 2009 року відчужив ОСОБА_4 .

На підставі цих договорів вказані земельні ділянки були об`єднані та ОСОБА_4 видано 28 квітня 2010 року державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2266 га з кадастровим номером :01:014:0152.

ОСОБА_42 належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0095 відчужив ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 30 серпня 2012 року.

ОСОБА_2 належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0105 відчужив ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 22 серпня 2016 року.

За заявою ОСОБА_6 вказана земельна ділянка була поділена на дві ділянки площею 0,1665 га з кадастровим номером :01:014:5100 та площею 0,0834 га з кадастровим номером :01:014:5101 без зміни цільового призначення новоутворених земельних ділянок.

Надалі ОСОБА_6 об`єднав належні йому земельні ділянки площею

0,1665 га з :01:014:5100 та площею 0,0834 га з кадастровим номером :01:014:5101 у земельну ділянку площею 0,2499 га

з кадастровим номером :01:014:5166.

ОСОБА_43 належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0106, відчужив ОСОБА_44 за договором купівлі-продажу від 11 квітня 2012 року, на підставі якого управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області 14 квітня 2012 року видано ОСОБА_44 державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 800927.

ОСОБА_43 належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :01:014:0108 відчужив ОСОБА_8 за договором купівлі-продажу від 03 жовтня 2016 року.

Прокурор посилався також на те, що в подальшому ОСОБА_1 та

ОСОБА_5 здійснили поділ належних їм земельних ділянок. ОСОБА_5 здійснила поділ належної їй земельної ділянки

з кадастровим номером :01:014:0095 на дві земельні ділянки.

ОСОБА_1 здійснила поділ належних їй земельних ділянок

з кадастровими номерами :01:014:0096, :01:014:0099, :01:014:0109, :01:014:0110, :01:014:0111, :01:014:0112, :01:014:0113, поділивши кожну

з вказаних ділянок на дві земельні ділянки.

Ураховуючи зазначене та збільшені позовні вимоги, прокурор просив витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з чужого незаконного володіння у:

- ОСОБА_1 земельні ділянки:

площею 0,2500 га з кадастровим номером :01:014:0091;

площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:014:5314;

площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:014:5313;

площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:014:5312;

площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:014:5311;

площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:014:5225;

площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:014:5224;

площею 0,1249 га з кадастровим номером :01:014:5424;

площею 0,1249 га з кадастровим номером :01:014:5423;

площею 0,0503 га з кадастровим номером :01:014:5612;

площею 0,1007 га з кадастровим номером :01:014:5810;

- ОСОБА_3 земельні ділянки:

площею 0,2500 га з кадастровим номером :01:012:0047;

площею 0,2113 га з кадастровим номером :01:014:0093;

площею 0,1007 га з кадастровим номером :01:014:0094;

площею 0,1012 га з кадастровим номером :01:014:0100;

площею 0,2499 га з кадастровим номером :01:012:0049;

- ОСОБА_2 земельні ділянки:

площею 0,2467 га з кадастровим номером :01:014:0101;

площею 0,2499 га з кадастровим номером :01:014:0102;

площею 0,2500 га з кадастровим номером :01:014:0103;

площею 0,2500 га з кадастровим номером :01:014:0104;

- ОСОБА_8 земельні ділянки:

площею 0,1000 га з кадастровим номером :01:014:5141;

площею 0,3971 га з кадастровим номером :01:014:5147;

- ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,2499 га з кадастровим номером :01:014:0106;

- ОСОБА_5 земельні ділянки:

площею 0,0503 га з кадастровим номером :01:014:5213;

площею 0,0503 га з кадастровим номером :01:014:5211;

- ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,2266 га з кадастровим номером :01:014:0152;

- ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,2499 га з кадастровим номером :01:014:5166;

загальною вартістю 13 580 698,98 грн, які розташовані у с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

У серпні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до заступника прокурора Київської області, який діє в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Київського обласного управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарство», Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_45 , ОСОБА_42 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ,

ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на земельні ділянки, посилаючись на те, що вона, відповідно до чинного законодавства за договорами купівлі-продажу, набула права власності на частину оскаржуваних земельних ділянок, які знаходяться у

АДРЕСА_2 ) та зареєструвала його.

Зазначала, що оспорювані заступником прокурора Київської області рішення Білогородської сільської ради та розпорядження адміністрації, як підстава набуття першочерговими набувачами прав власності на спірні земельні ділянки, у встановленому законом порядку не оскаржувалося і на момент укладення між першочерговими набувачами та ОСОБА_9 і ОСОБА_48 (другочерговими набувачами) договорів купівлі-продажу земельних ділянок, були чинними.

Спірні земельні ділянки були набуті першочерговими набувачами, а у подальшому - нею на підставах, що не заборонені законом. Будь-які вина або протиправні дії з її боку при отриманні у власність та оформленні права власності на спірні земельні ділянки відсутні.

Також зазначала, що спірні земельні ділянки не вибували з володіння держави поза її волею.

Вважала, що дії та рішення органів держави, на підставі яких у першочергових набувачів, а в подальшому - у неї виникло право власності, не може бути підставою для позбавлення її як добросовісного набувача права власності на спірні земельні ділянки в інтересах осіб, які приймали такі рішення та вчиняли вказані дії.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_5 просила суд визнати її добросовісним набувачем земельних ділянок, та визнати за нею право власності на земельні ділянки, які знаходяться у

АДРЕСА_1 та АДРЕСА_3 .

У вересні 2014 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до заступника прокурора Київської області, який діє в інтересах держави

в особі Кабінету Міністрів України, Київського обласного управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарство», Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_45 , ОСОБА_42 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ,

ОСОБА_24 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на земельні ділянки.

Зустрічну позовну заяву мотивовано тим, що вона набула права власності на частину спірних земельних ділянок на підставі договорів купівлі-продажу та зареєструвала його відповідно до вимог чинного законодавства.

Вказувала, що оспорювані заступником прокурора Київської області рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та розпорядження адміністрації як підстава набуття першочерговими набувачами прав власності на спірні земельні ділянки, на момент укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок

від 15 серпня 2008 року між нею, ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_49 та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23 липня 2008 року

зі ОСОБА_16 були чинними та не оскаржувалися в установленому законом порядку.

Також не встановлено, що спірні земельні ділянки були виділені та отримані першочерговими набувачами, а згодом і їй, за рахунок земель ДП «Київське лісове господарство». Також не встановлено та не доведено наявність вини у діях посадових осіб Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області щодо відведення спірних земельних ділянок першочерговим набувачам та реєстрації їх права власності.

Спірні земельні ділянки були набуті першочерговими набувачами,

а у подальшому - нею, шляхом укладення договорів купівлі-продажу.

Будь-які вина або протиправна дії з її боку при отриманні у власність та оформленні права власності на спірні земельні ділянки відсутні.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просила суд визнати її добросовісним набувачем на зазначені земельні ділянки та визнати за нею право власності на ці земельні ділянки.

Ухвалами Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 16 вересня 2014 року зустрічні позовні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_5 об`єднано з первісним позовом заступника прокурора Київської області.

Короткий зміст судових рішень

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 11 грудня 2014 року позов заступника прокурора Київської області задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 26 липня 2007 року

№ 478 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою Державного підприємства «Київське лісове господарство» та передачі її до земель запасу в с. Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області».

Визнано незаконними та скасовано рішення 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26 червня 2007 року: № 167/3 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво

і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд

гр. ОСОБА_23 », № 167/4 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво

і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд

гр. ОСОБА_15 », № 167/5 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво

і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд

гр. ОСОБА_18 », № 167/6 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво

і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд

гр. ОСОБА_17 », № 167/9 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво

і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд

гр. ОСОБА_19 », № 167/10 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_20 », № 167/11 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_50 »,

№ 167/12 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_21 »,

№ 167/13 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_22 », № 167/14 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель

і споруд гр. ОСОБА_25 », № 167/15 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво

і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд

гр. ОСОБА_26 », № 167/16 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво

і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд

гр. ОСОБА_27 », № 167/17 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_28 », № 167/18 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_29 », № 167/19 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_24 », № 167/21 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель

і споруд гр. ОСОБА_51 », № 167/22 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво

і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд

гр. ОСОБА_16 », № 167/23 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_52 », № 167/24 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_10 », № 167/25 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_11 »,

№ 167/26 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_12 »,

№ 167/27 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_13 »,

№ 167/28 «Про надання дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_14 ».

Визнано незаконними та скасовано рішення 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року: № 187/18 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_53 », № 187/19 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_10 », № 187/20 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_11 »,

№ 187/21 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_12 »,

№ 187/22 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_13 »,

№ 187/23 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_14 », № 187/24 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_15 », № 187/25 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки

у власність гр. ОСОБА_16 », № 187/28 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність

гр. ОСОБА_17 », № 187/29 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_18 », № 187/30 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_19 », № 187/31 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_20 », № 187/32 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_21 », № 187/33 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_22 »,

№ 187/34 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_23 », № 187/36 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_24 », № 187/37 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки

у власність гр. ОСОБА_25 », № 187/38 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність

гр. ОСОБА_26 », № 187/39 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність

гр. ОСОБА_27 », № 187/40 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність

гр. ОСОБА_28 », № 187/41 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність

гр. ОСОБА_29 », № 187/42 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_51 », № 187/45 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_50 ».

Визнано недійсним державний акт серії ЯД № 978290 на право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у

АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:014:0091, виданий 20 грудня 2007 року ОСОБА_39 , зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за

№ 80, та скасовано його державну реєстрацію.

У решті позову заступника прокурора Київської області відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_1 добросовісним набувачем таких земельних ділянок: земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,2483 га з кадастровим номером :01:014:0109; земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 0,2498 га

з кадастровим номером :01:014:0110; земельної ділянки № НОМЕР_3 площею 0,2500 га з кадастровим номером :01:014:0111; земельної ділянки № НОМЕР_4 площею 0,2500 га з кадастровим номером :01:014:0112; земельної ділянки № НОМЕР_5 площею 0,2500 га

з кадастровим номером :01:014:0113; земельної ділянки № НОМЕР_6 площею 0,1007 га з кадастровими номером :01:014:0099; земельної ділянки № НОМЕР_7 площею 0,1006 га з кадастровим номером :01:014:0096, що розташовані по

АДРЕСА_1 .

У решті зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_5 добросовісним набувачем таких земельних ділянок: земельної ділянки № НОМЕР_8 площею 0,2500 га

з кадастровим номером :01:014:0091, земельної ділянки № НОМЕР_9 площею 0,1006 га з кадастровим номером :01:014:0095, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

У решті зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що припинення права постійного користування ДП «Київське лісове господарство» спірною земельною ділянкою в розмірі 5,8 га відбулося шляхом вилучення вказаної земельної ділянки із державної власності та передачі її до земель запасу із порушенням чинного на момент такого вилучення порядку, оскільки таке вилучення здійснюється Кабінетом Міністрів України. Білогородська сільська рада надала дозвіл на складання проекту відведення ділянки, яка на момент винесення такого рішення ще не перебувала у складі земель запасу с. Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, тобто своїми рішеннями сільська рада розпорядилася земельними ділянками, які не належали до її відання, чим перевищила надані їй повноваження. Разом з тим відповідачі набули право власності на спірні земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу, а прокурором не доведено право власності держави на спірні земельні ділянки, а отже, відсутні підстави для їх витребування. Крім того,

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є добросовісними набувачами земельних ділянок за договорами купівлі-продажу земельних ділянок. При цьому суд вказав на те, що прокурором не пропущений строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом, оскільки про порушення прав держави прокурору стало відомо у 2011 році, і тоді ж, після здійснення перевірки, заступник прокурора Київської області звернувся до суду із вказаним позовом. До позовних вимог прокурора про визнання недійсними державних актів на право власності ОСОБА_2 , ОСОБА_54 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на земельні ділянки також не підлягає застосуванню строк позовної давності, оскільки вказані особи залучені як відповідачі за заявою прокурора після отримання у 2014 році відомостей про те, що спірні земельні ділянки відчужено їх першочерговими набувачами.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 березня 2015 року апеляційні скарги першого заступника прокурора Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_1 ,

ОСОБА_5 задоволено частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 11 грудня 2014 року в частині відмови у задоволенні первісного позову про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та їх скасування і задоволення зустрічних вимог про визнання добросовісними набувачами скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення.

Позов заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Київського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Київське лісове господарство» про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та їх скасування задоволено.

Визнано недійсними та скасовано державні акти на право власності на земельні ділянки, що на АДРЕСА_1 , видані на ім`я:

ОСОБА_10 , серії ЯД № 978314, площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:012:0047 від 20 грудня 2007 року;

ОСОБА_11 , серії ЯД № 978313, площею 0,1133 га, кадастровий номер :01:012:0048 від 20 грудня 2007 року;

ОСОБА_12 , серії ЯД № 978312, площею 0,1133 га, кадастровий номер :01:014:0092 від 20 грудня 2007 року;

ОСОБА_13 , серії ЯД № 978311, площею 0,2133 га, кадастровий номер :01:014:0093 від 20 грудня 2007 року;

ОСОБА_14 , серії ЯД № 978310, площею 0,1007 га, кадастровий номер :01:014:0094 від 20 грудня 2007 року;

ОСОБА_15 , серії ЯД № 978309, площею 0,1006 га, кадастровий номер :01:014:0095 від 20 грудня 2007 року;

ОСОБА_16 , серії ЯД № 978308, площею 0,1006 га, кадастровий номер :01:014:0096 від 19 грудня 2007 року;

ОСОБА_17 , серії ЯД № 978305, площею 0,1007 га, кадастровий номер :01:014:0099 від 19 грудня 2007 року;

ОСОБА_18 , серії ЯД № 978304, площею 0,1012 га, кадастровий номер :01:014:0100 від 20 грудня 2007 року;

ОСОБА_19 , серії ЯД № 978303, площею 0,2467 га, кадастровий номер :01:014:0101 від 20 грудня 2007 року;

ОСОБА_20 , серія ЯД № 978302, площею 0,2499 га, кадастровий номер :01:014:0102 від 20 грудня 2007 року;

ОСОБА_37 , серії ЯД № 978301, площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:014:0103 від 20 грудня 2007 року;

ОСОБА_21 , серії ЯД № 978300, площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:014:0104 від 20 грудня 2007 року;

ОСОБА_22 , серії ЯД № 978299, площею 0,2499 га, кадастровий номер :01:014:0105 від 20 грудня 2007 року;

ОСОБА_23 , серії ЯД № 978298, площею 0,2499 га, кадастровий номер :01:014:0106 від 28 грудня 2007 року;

ОСОБА_24 , серії ЯД № 978296, площею 0,2488 га, кадастровий номер :01:014:0108 від 28 грудня 2007 року;

ОСОБА_25 , серії ЯД № 978295, площею 0,2483 га, кадастровий номер :01:014:0109 від 19 грудня 2007 року;

ОСОБА_26 , серії ЯД № 978294, площею 0,2498 га, кадастровий номер :01:014:0110 від 19 грудня 2007 року;

ОСОБА_27 , серії ЯД № 978293, площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:014:0111 від 19 грудня 2007 року;

ОСОБА_28 , серії ЯД № 978292, площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:014:0112 від 19 грудня 2007 року;

ОСОБА_29 , серії ЯД № 978291, площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:014:0113 від 19 грудня 2007 року;

ОСОБА_38 , серії ЯД № 978315, площею 0,2499 га, кадастровий номер :01:012:0049 від 20 грудня 2007 року.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 ,

ОСОБА_5 про визнання добросовісними набувачами земельних ділянок відмовлено.

У решті рішення залишено без змін.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП «Київське лісове господарство» та передачі її до земель запасу у с. Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області ухвалено з перевищенням повноважень Києво-Святошинської РДА та з порушенням норм матеріального права, зокрема, статей 27, 31, 57 ЛК України, статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», статей 20, 92, 95, 122, 149 ЗК України, чинних на момент його ухвалення. Враховуючи вимоги статей 386-388, 392 ЦК України, статті 152 ЗК України, місцевий суд обґрунтовано відмовив у первісному позові про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння і визнання права власності, права постійного користування спірними земельними ділянками та у зустрічних вимогах ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання права власності на земельні ділянки.

У матеріалах справи наявні договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок із зазначенням вартості такої купівлі-продажу, що є належним доказом відплатного придбання майна ОСОБА_1 та

ОСОБА_5 у осіб, які не мали права таке майно відчужувати. Особа може бути визнана добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким вона набула у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності

у продавця права на відчуження. Апеляційний суд вважав, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є добросовісними набувачами земельних ділянок за договорами купівлі-продажу земельних ділянок. Однак, з огляду на те, що право власності за договорами, що підлягають державній реєстрації, виникає з моменту здійснення такої реєстрації, а в матеріалах справи наявні докази, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 зареєстрували договори купівлі-продажу у встановленому законом порядку, а отже, вже набули права власності на відчужені за вказаними договорами земельні ділянки, тому апеляційний суд відмовив у задоволенні позовних вимог

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про визнання за ними права власності на земельні ділянки.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 25 червня 2015 року касаційні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_55 та першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України відхилено.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 11 грудня 2014 року в частині, залишеній без змін рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 березня 2015 року, та рішення Апеляційного суду Київської області від 02 березня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року заяву заступника Генерального прокурора України задоволено частково.

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ від 25 червня 2015 року, рішення Апеляційного

суду Київської області від 02 березня 2015 року та рішення

Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня

2014 року в частині вимог прокурора про витребування земельних ділянок скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій у зазначеній частині, Верховний Суд України виходив із того, що земельні ділянки загальною площею 5,3486 га, які розташовані у с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, належать до земель лісового фонду, перебували

у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство», жодних дій щодо розпорядження зазначеними земельними ділянками Кабінетом Міністрів України не вчинялось. За таких обставин висновок судів про недоведеність прокурором права держави на спірні земельні ділянки

є передчасним.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 07 червня 2018 року позов прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Київського обласного управління лісового та мисливського господарства, ДП «Київське лісове господарство» задоволено.

Витребувано на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з чужого незаконного володіння

ОСОБА_1 земельні ділянки: площею 0,2500 га з кадастровим номером :01:014:0091; площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:014:5314; площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:014:5313; площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:014:5312; площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:014:5311; площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:014:5225; площею 0,1250 га з кадастровим номером :01:014:5224; площею 0,1249 га з кадастровим номером :01:014:5424; площею 0,1249 га з кадастровим номером :01:014:5423; площею 0,0503 га з кадастровим номером :01:014:5612; площею 0,1007 га з кадастровим номером :01:014:5810;

ОСОБА_3 земельні ділянки: площею 0,2500 га з кадастровим номером :01:012:0047; площею 0,2113 га з кадастровим номером :01:014:0093; площею 0,1007 га з кадастровим номером :01:014:0094; площею 0,1012 га з кадастровим номером :01:014:0100; площею 0,2499 га з кадастровим номером :01:012:0049;

ОСОБА_2 земельні ділянки: площею 0,2467 га з кадастровим номером :01:014:0101; площею 0,2499 га з кадастровим номером :01:014:0102; площею 0,2500 га з кадастровим номером :01:014:0103; площею 0,2500 га з кадастровим номером :01:014:0104;

ОСОБА_8 земельні ділянки: площею 0,1000 га з кадастровим номером :01:014:5141; площею 0,3971 га з кадастровим номером :01:014:5147;

ОСОБА_7 земельну ділянку площею 0,2499 га з кадастровим номером :01:014:0106;

ОСОБА_5 земельні ділянки: площею 0,0503 га з кадастровим номером :01:014:5213; площею 0,0503 га з кадастровим номером :01:014:5211;

ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,2266 га з кадастровим номером :01:014:0152;

ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,2499 га з кадастровим номером :01:014:5166;

загальною вартістю 13 580 698 грн 98 коп., які розташовані у с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що всі земельні ділянки, щодо яких прокурор заявив позовні вимоги про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння на користь держави, є земельними ділянками, які були передані у власність третіх осіб на підставі скасованих судом рішень Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року, або земельними ділянками, утвореними шляхом об`єднання чи поділу цих земельних ділянок після їх відчуження третіми особами.

Земельні ділянки загальною площею 5,3486 га, які розташовані

у с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, належать до земель лісового фонду, перебували у постійному користуванні

ДП «Київське лісове господарство», жодних дій щодо розпорядження зазначеними земельними ділянками Кабінетом Міністрів України не вчинялося. Питання пропуску строку позовної давності було вирішено при первісному розгляді справи, та у рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2014 року вказано, що дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що прокурором не пропущено строк позовної давності щодо заявлених вимог. Щодо позовних вимог прокурора про визнання недійсними державних актів на право власності відповідачів на земельні ділянки, також не підлягає застосуванню строк позовної давності, оскільки вказані особи залучені відповідачами за заявою прокурора після отримання у 2014 році відомостей про те, що спірні земельні ділянки були відчужені їх першочерговими набувачами.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що першим заступником прокурора Київської області надано суду належні і допустимі докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, а відповідачами не спростовані наявні докази щодо обставин незаконного вибуття з володіння держави земельних ділянок поза волею власника.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 березня 2020 року у задоволенні клопотання Прокуратури Київської області про закриття касаційного провадження відмовлено.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_13 - ОСОБА_56 залишено без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 11 грудня 2014 року в нескасованій частині рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 березня 2015 року та постановою Верховного Суду України від 14 грудня 2016 рокуі рішення Апеляційного суду Київської області від 02 березня 2015 року в нескасованій частині постановою Верховного Суду України від 14 грудня 2016 рокузалишено без змін (провадження № 61-3280св19).

Постанову касаційного суду мотивовано тим, що земельні ділянки, загальною площею 5,3486 га, які розташовані в с. Білогородка

Києво-Святошинського району Київської області, належать до земель лісового фонду, перебували у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство», жодних дій щодо розпорядження зазначеними земельними ділянками Кабінетом Міністрів України не вчинялось. Факт перебування земельних ділянок у користуванні ДП «Київське лісове господарство» на момент прийняття оспорюваних рішень та розпорядження підтверджується належними та допустимими доказами.

Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності,

які перебувають у постійному користуванні, зокрема ліси площею

понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, крім випадків, визначених частинами п'ятою-восьмою цієї статті 27 ЛК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), та у випадках, визначених статтею 150 ЗК України.

Отже, вилучення для нелісогосподарських потреб спірних земельних ділянок державної власності, що віднесені до земель лісогосподарського призначення та перебували у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство», а також передання їх у приватну власність належало до повноважень Кабінету Міністрів України, проте рішення про вилучення не приймалося, що свідчить про відсутність спрямованого на відчуження земельних ділянок рішення повноважного органу державної влади - Кабінету Міністрів України.

Суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що при передачі спірних земельних ділянок у власність 23 громадянам під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд

на АДРЕСА_1 , Білогородська сільська рада порушила процедуру, визначену земельним та лісовим законодавством, щодо вилучення земельних ділянок у ДП «Київське лісове господарство» та зміни їх цільового призначення.

Судові рішення в частині вимог прокурора про витребування земельних ділянок не переглядалися, оскільки судові рішення у цій частині скасовані постановою Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року та направлені на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 07 червня 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_57 - адвоката Шеховцова О. Д.,

апеляційну скаргу ОСОБА_7 , апеляційну скаргу представника

ОСОБА_5 - адвоката Мех Н. В. та апеляційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 07 червня 2018 року залишено без змін.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що спірні земельні ділянки вибули із власності держави поза волею належного розпорядника - Кабінету Міністрів України, з порушенням вимог чинного законодавства в порядку безкоштовної приватизації, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині витребування спірних земельних ділянок.

Щодо застосування позовної давності до позовних вимог прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

про витребування земельних ділянок з незаконного володіння

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , то апеляційний суду вважав, що позовну давність щодо заявлених вимог не пропущено з огляду на те, що відповідно до запиту Прокуратури Київської області, 05 травня 2011 року на адресу голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації, було направлено запит, де вимагалося направити завірену належним чином копію розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 26 липня 2007 року

№ 478, у зв`язку з проведенням перевірки додержання вимог земельного законодавства на території Києво-Святошинського району Київської області. Отже, про порушення прав держави прокурору стало відомо

у 2011 році, і після здійснення перевірки заступник прокурора Київської області у листопаді 2011 року звернувся до суду із вказаним позовом, тобто в межах позовної давності.

Щодо позовних вимог прокурора про визнання недійсними державних актів на право власності відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на земельні ділянки, то апеляційний суд вважав, що позовна давність також не пропущена, оскільки вказані особи залучені відповідачами за заявою прокурора після отримання

у 2014 році відомостей про те, що спірні земельні ділянки було відчужено їх першочерговими набувачами.

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У серпні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , в інтересах яких діє адвокат Шеховцов О. Д., подали касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У вересні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в інтересах яких діє адвокат Мех Н. В., подали касаційні скарги, в яких, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким

у задоволенні позову відмовити.

Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 вересня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , в інтересах яких діє адвокат Шеховцов О. Д., та витребувано справу із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в інтересах яких діє адвокат Мех Н. В.

У вересні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 січня 2023 року справу призначено

до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційну скаргу ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , в інтересах яких діє адвокат Шеховцов О. Д., мотивовано тим, що суд першої інстанції, не маючи жодних належних та допустимихдоказів на підтвердження права державної власності на спірні землі на часвиникнення спірних правовідносин, не з`ясував всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, внаслідок чого дійшов помилкових висновків про задоволення позову прокурора про витребування земельних ділянок.

Суд апеляційної інстанції, маючи у справі подані прокурором недопустимі докази, а саме копію планшету лісовпорядкування та інші документи,

у судовомузасіданні цих нових доказів не дослідив, в оскаржуваній постанові оцінку їм ненадав, що є порушенням вимог частин другої та третьої статті 367, частин першої, шостої статті 368 ЦПК України.

Вважають, що суди безпідставно застосували до спірних правовідносин частину першу статті 388 ЦК України.

Прокурор та позивачі не надали суду доказів того, що у 2007 році (або раніше чи пізніше) будь-який орган влади чи місцевого самоврядування незаконно змінив форму власності спірних земель з державної на комунальну.

Зазначають, що відповідно до наявного у матеріалах справи листа

ДП «Київський лісове господарство» від 28 січня 2019 року № 02-03/66

у підприємства відсутні документи про віднесення спірних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення та про передачу їх

у користування ДП «Київське лісове господарство».

Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що на час виникнення спірних правовідносин у 2007 році спірний земельний масив площею 5,8 га не відносився до земель державної власності для ведення лісового господарства, матеріали справи не містять допустимих доказів протилежного.

Вказують, що прокурор та позивачі пропустили позовну давність без поважних причин. Заступнику прокурора Київської області було відомо про всі обставини виділення спірних земельних ділянок починаючи з квітня 2008 року, а позовом до первісних власників спірних земельних ділянок прокурор звернувся до суду лише 11 листопада 2011 року, після спливу трирічного строку позовної давності від проведення прокурорської перевірки. Про поновлення строку позовної давності прокурор клопотання не подавав.

Вважають, що початок перебігу позовної давності для прокуратури має рахуватись з 08 квітня 2008 року, а для всіх позивачів - з 29 грудня

2007 року.

Зазначають, що внаслідок задоволення позову прокурора порушено право громадян на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Вказують, що на розгляді Великої Палати Верховного Суду перебуває справа № 488/2807/17 (провадження № 14-91цс20), у якій розглядається питання правильного застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції

з урахуванням релевантної судової практики ЄСПЛ у спорі, що виник

з правовідносин, подібних до спірних правовідносин у справі, що розглядається. Велика Палата Верховного Суду вказану справу ще не розглянула.

Вважають, що без вирішення питань, поставлених перед Великою Палатою Верховного Суду у справі № 488/2807/17, неможливо правильно вирішити справу, що розглядається.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявники зазначають неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-152цс14, від 27 січня 2015 року у справі № 21-570а14, від 05 жовтня 2016 року у справі № 916/2129/15, у постановах Верховного Суду

від 01 березня 2018 року у справі № 911/2032/17, від 12 квітня 2018 року у справі № 369/6772/15-ц (провадження № 61-14056св18), від 05 червня 2018 року у справі № 911/3721/16, від 11 липня 2018 року у справі № 904/8549/17, від 26 вересня 2018 року у справі № 922/1471/17,

від 06 лютого 2019 року у справі № 902/1077/15, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі

№ 372/1036/15-ц (провадження № 14-252цс18), від 15 травня 2019 року

у справі № 522/7636/14-ц (провадження № 14-636цс18).

Касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в інтересах яких діє адвокат Мех Н. В. мотивовано тим, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, залишив поза увагою той факт, що

в разі задоволення позову прокурорабуде порушено право громадян на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, буде порушено встановлені у практиці ЄСПЛ принципи, а саме: належного урядування, тобто принцип відповідальності держави за незаконні дії державних органів;принцип справедливої компенсації втрат громадян від порушення права на майно;принцип справедливого балансу між приватним інтересом громадян та суспільним інтересом.

Вказують, що прокурор та позивачі не довели, що метою позову є суспільний інтерес повернути спірні землі до земель лісового господарства. Відповідно, прокурор не довів, що суспільний інтерес є важливішим ніж право власності громадян на земельні ділянки, житлові будинки та господарські споруди.

Також позивачем пропущено строк позовної давності.

Вказують, що ДП «Київське лісове господарство» було поінформовано про всі спірні правовідносини від часу їх виникнення: він листом від 10 березня

2006 року за підписом директора підприємства погодив припинення права постійного користування спірним земельним масивом та отримало

у 2007 році від громадян компенсацію збитків лісового господарства у сумі, яку саме й розрахувало.

Київське обласне управління лісового господарства листом від 06 липня 2007 року за підписом начальника управління (тобто орган державної виконавчої влади у сфері використання лісових ресурсів) погодило припинення права користування спірними земельними ділянками та передачу їх до земель запасу Білогородської сільської ради з метою подальшого використання для забудови відповідно до генерального плану с. Білогородка.

Кабінет Міністрів України брав участь у спірних правовідносинах від самого їх виникнення через підпорядковані уряду уповноважені органи державної влади.

Прокурор подав позов 11 листопада 2011 року - через 3,5 роки після того, як прокурор Київської області листом від 07 квітня 2008 року повідомив голові Комітету ВРУ про незаконність спірних рішень Білогородської сільської ради. Отже, станом на 07 квітня 2008 року прокуратурі було відомо про всі обставини справи, що пізніше стали підставою для позову. Принаймні Прокуратура Київської області об`єктивно мала незаперечну можливість отримати всі ці відомості під час перевірки у 2008 році.

Вказують, що самі по собі допущені органами публічної влади порушення не можуть бути безумовною підставою для визнання недійсними розпоряджень про передачу земельнихділянок та повернення спірного майна державі в порушення права власності набувачів, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки осіб, яким земельніділянки були передані у власність.

Зазначає, що перебіг позовної давності за віндикаційними вимогами до громадян - відповідачів слід відраховувати від 06 липня 2007 року, коли Київське обласне управління лісового господарства листом від 06 липня 2007 року за підписом начальника управління (тобто орган державної виконавчої влади у сфері використання лісових ресурсів) погодило припинення права користування спірними земельними ділянками та передачу їх до земель запасу Білогородської сільської ради з метою подальшого використання для забудови відповідно до генерального плану

с. Білогородка. А не від 2011 року чи 2014 року, коли прокуратура, начебто, дізналась про відчуження на користь відповідачів спірних земельних ділянок.

З огляду на положення статті 261 ЦК України, статті 45 ЦПК України суди повинні були з`ясувати, з якого моменту в прокурора виникло право на звернення до суду в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та державного підприємства. Зазначено, що суди, пославшись на те, що моментом порушення права держави на спірні земельні ділянки є момент їх незаконного вилучення з постійного користування державного підприємства (2008 рік), не врахували положень закону та не з`ясували можливості реалізувати це право в примусовому порядку через суд

у 2008 році.

З матеріалів справи вбачається, що спірне рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району було прийнято у 2007 році та спірні договори укладено у 2008 році, в той час як з позовною заявою прокурор

в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Київського обласного управління лісового тамисливського господарства. Державного підприємства «Київське лісове господарство» звернувся лише у 2011 році.

Разом з тим, пославшись на те, що про існування вказаного розпорядження та договірних відносин прокурору і позивачам стало відомо лише

в 2011 році, суди попередніх інстанцій не встановили, коли позивачі

у справі могли довідатись про порушення своїх прав та не надали оцінки, зокрема, тій обставині, що договори купівлі-продажу спірних земельних ділянок, на підставі яких були отримані державні акти на право власності на земельні ділянки, були зареєстровані у встановленому законодавством порядку.

Як прокурором, так і позивачами не підтверджено об`єктивної неможливостідізнатись про існування розпорядження голови Києво-Святошинської РДА від26 липня 2007 року та рішення Білогородської сільської ради Києво-Святошинськогорайону від 02 жовтня 2007 року з моменту їх прийняття та до моменту звернення прокурора з позовом у цій справі - у листопаді

2011 року.Прокурор подав до апеляційного суду копії планшетів лісовпорядкування в лютому 2019 року вже на стадії апеляційного провадження, не зазначивши поважних причин неподання цих доказів до суду першої інстанції. Крім того, копії цих доказів прокурор не направив заздалегідь відповідачам, що виключає врахування цих доказів апеляційним судом.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що на час виникнення спірних правовідносин у 2007 році спірний земельний масив площею 5,8 га не відносивсядо земель державної власності для ведення лісового господарства, матеріали справи не містять допустимих доказів протилежного змісту.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявники зазначають неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-68цс15, від 08 червня 2016 року у справі № 6-3029цс15, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 359/2421/15-ц (провадження № 14-168цс18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 (провадження № 14-183цс18), від 07 листопада 2018 року у справі № 372/1036/15-ц (провадження № 14-252цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18), у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 32/5009/5385/11, від 11 квітня 2018 року у справі № 30/5009/7730/1, від 12 квітня 2018 року у справі № 369/6772/15-ц (провадження № 61-14056св18), від 16 квітня 2018 року у справі № 18/5009/7393/11, від 18 квітня 2018 року у справі № 369/4161/17 (провадження № 61-6377св18), від 05 червня 2018 року у справі № 911/3721/16, від 14 червня 2018 року у справі № 911/2168/17,

від 06 лютого 2019 року у справі № 902/1077/15, від 31 липня 2019 року у справі № 910/4730/18, від 15 січня 2020 року у справі № 754/613/18-ц (провадження № 61-1634св19), від 23 січня 2020 року у справі № 916/2128/18, від 20 травня 2020 року у справі № 488/2807/17 (провадження № 61-10125св19).

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10 березня 2006 року ДП «Київське лісове господарство» в листі за № 02-121 до голови Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області зазначило, що земельна ділянка, яка знаходиться в межах

с. Білогородка, є не перспективною для ведення лісового господарства, тому ДП «Київське лісове господарство» не заперечує проти припинення права постійного користування земельною ділянкою та передачу земельної ділянки площею 5,8000 га лісів та інших лісовкритих площ до земель запасу Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП «Київське лісове господарство» та передачі її до земель запасу в с. Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, виготовленого

ДП «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на замовлення Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 07 квітня 2007 року № 124/1 та за договором № 3519 від 24 квітня 2007 року, земельна ділянка лісового фонду Приміського лісництва в кварталі 50 діл. 3.5 ДП «Київське лісове господарство» розташована в межах населеного пункту Білогородка в центральній частині Білогородської сільської ради і межує з південно-західної та західної частини - із землями загального користування, з усіх інших сторін - із землями ДП «Київське лісове господарство». Вказана земельна ділянка має форму, близьку до форми трикутника, та вкрита земельними насадженнями. Земельна ділянка вільна від забудови, має рівнинний рельєф із загальним ухилом з півдня на північ. Площа земельної ділянки становить 5,8000 га лісів та інших лісовкритих площ (інші лісові землі).

25 квітня 2007 року було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області.

04 травня 2007 року за № 12125 Києво-Святошинський районний відділ земельних ресурсів погодив проект землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП «Київське лісове господарство» та передачі їх до земель запасу с. Білогородка в межах Білогородської сільської ради.

15 травня 2007 року за № 4997 відділ містобудування і архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області погодив проект землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП «Київське лісове господарство» та передачу їх до земель запасу с. Білогородка в межах Білогородської сільської ради.

15 травня 2007 року за № 1598 Києво-Святошинська районна санітарно-епідеміологічна станція своїм висновком погодила проект землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою державного підприємства «Київське лісове господарство» та передачу її до земель запасу в с. Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Вказаний висновок дійсний без зміни власника та цільового призначення.

17 травня 2007 року за № 11/1141/01 Управління культури і туризму Київської обласної державної адміністрації надало висновок про погодження проекту землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП «Київське лісове господарство» та передачу її до земель запасу в с. Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району, який дійсний протягом терміну користування земельною ділянкою без зміни власника та цільового призначення.

13 червня 2007 року за № 06-13/4707 Державне управління охорони навколишнього природного середовища в Київській області погодило проект землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП «Київське лісове господарство» та передачу її до земель запасу с. Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Однак у погодженні зазначено, що воно не дає права на вирубку дерев.

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/3 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2499 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_23 у

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/4 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,1006 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку,

господарських будівель і споруд, ОСОБА_15 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/5 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,1012 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_18 , в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/6 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,1007 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_17 , в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/9 було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2467 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_19 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/10 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2499 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_20 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/11 було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_40 в АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/12 було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_21 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/13 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2499 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_22 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/14 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2483 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_25 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/15 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2498 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_26 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/16 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_27 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/17 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_28 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/18 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_29 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/19 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2488 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_24 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/21 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_39 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/22 було надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,1006 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_16 в АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/23 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2499 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_58 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/24 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_10 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/25 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,1133 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_11 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/26 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,1133 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_12 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/27 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,2113 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_13 в

АДРЕСА_1 .

Рішенням 8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району від 26 червня 2007 року № 167/28 надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки загальною площею 0,1007 га, під будівництво і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ОСОБА_14 в

АДРЕСА_1 .

06 липня 2007 року Київське обласне управління лісового господарства Державного комітету Лісового господарства України надало відповідь

за № 01-04/1588 голові Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про те, що з урахуванням згоди землекористувача ДП «Київське лісове господарство», розташування земельної ділянки в межах населеного пункту Білогородка, проектування земельної ділянки під індивідуальну забудову, Київське обласне управління лісового господарства вважає за можливе припинення права постійного користування земельною ділянкою лісового фонду ДП «Київське лісове господарство» та передачу її до земель запасу Білогородської сільської ради з подальшою зміною цільового призначення та використанням для перспективного розвитку с. Білогородка, за умови максимального збереження дерев.

Відповідно до листа Київського обласного управління лісового господарства Державного комітету лісового господарства України

від 06 липня 2007 року за № 01-04/1588 беручи до уваги згоду землекористувача ДП «Київське лісове господарство» та зважаючи на те, що дана земельна ділянка розташована в межах населеного пункту Білогородка Білогородської сільської ради і згідно з генеральним планом перспективного розвитку села запроектована під індивідуальну забудову, Київське обласне управління лісового господарства вважає за можливе припинення права постійного користування земельною ділянкою лісового фонду та передачу її до земель запасу Білогородської сільської ради

з наступною зміною цільового призначення та використанням для перспективного розвитку с. Білогородка за умови оформлення правовстановлюючих документів та максимального збереження дерев.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 26 липня 2007 року № 478 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою Державного підприємства «Київське лісове господарство» та передачі її до земель запасу

в с. Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області» було припинено право постійного користування земельною ділянкою ДП «Київське лісове господарство» в межах

с. Білогородка Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, передано земельну ділянку загальною площею 5,8 га (лісові землі) до земель запасу Білогородської сільської ради в межах

с. Білогородка, доручено Києво-Святошинському районному відділу земельних ресурсів внести зміни в земельно-кадастрову документацію.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/18 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_58 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано ОСОБА_59 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,2499 га

в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

20 грудня 2007 року ОСОБА_47 отримала державний акт серії

ЯД № 978315 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:012:0049.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/19 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано

ОСОБА_10 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,25 га

в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

20 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії ЯД № 978314 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:012:0047.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/20 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_11 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано

ОСОБА_11 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,1133 га в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

20 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії ЯД № 978313 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:012:0048.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/21 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_12 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано

ОСОБА_12 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,1133 га в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

20 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії ЯД № 978312 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0092.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/22 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_13 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано ОСОБА_13 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,2113 га

в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

20 грудня 2007 року він отримав державний акт серії ЯД № 978311 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0093.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/23 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_14 для будівництва

та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано

ОСОБА_14 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,1007 га в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

20 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії ЯД № 978310 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0094.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/24 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_15 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано ОСОБА_15 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,1006 га в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення 20 грудня 2007 року він отримав державний акт серії ЯД № 978309 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0095.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/25 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_16 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано

ОСОБА_16 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,1006 га

в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

19 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії ЯД № 978308 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0096.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/28 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_17 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано

ОСОБА_17 безкоштовно у власність земельну ділянку площею

0,1007 га у АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення 19 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії

ЯД № 978305 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0099.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/29 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_18 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано

ОСОБА_18 безкоштовно у власність земельну ділянку площею

0,1012 га в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення 20 грудня 2007 року він отримав державний акт серії ЯД № 978304 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0100.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/30 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_19 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано ОСОБА_19 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,2467 га

в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

20 грудня 2007 року він отримав державний акт серії ЯД № 978303 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0101.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/31 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_20 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано

ОСОБА_20 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,2499 га

в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

20 грудня 2007 року він отримав державний акт серії ЯД № 978302 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0102.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/32 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_21 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано

ОСОБА_21 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,25 га

в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

20 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії ЯД № 978300 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0104.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/33 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_22 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано ОСОБА_22 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,2499 га

в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

20 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії ЯД № 978299 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0105.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/34 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_23 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано

ОСОБА_23 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,2499 га

в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

28 грудня 2007 року він отримав державний акт серії ЯД № 978298 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0106.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/36 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_24 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано

ОСОБА_24 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,2488 га в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

28 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії ЯД № 978296 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0108.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/37 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_25 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано

ОСОБА_25 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,2483 га в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

19 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії ЯД № 978295 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0109.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/38 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_26 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано

ОСОБА_26 безкоштовно у власність земельну ділянку площею

0,2498 га в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення 19 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії

ЯД № 978294 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0110.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/39 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_27 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано ОСОБА_27 безкоштовно у власність земельну ділянку площею

0,25 га в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення 19 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії

ЯД № 978293 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0111.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/40 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_28 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано ОСОБА_28 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,25 га в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення 19 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії ЯД № 978292 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0112.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/41 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_29 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано

ОСОБА_29 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,25 га

в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

19 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії ЯД № 978291 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0113.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/42 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_39 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано ОСОБА_39 безкоштовно

у власність земельну ділянку площею 0,25 га в

АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення 20 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії ЯД № 978290 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0091.

Рішенням 10 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради

Києво-Святошинського району Київської області від 02 жовтня 2007 року

№ 187/45 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_40 для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, надано

ОСОБА_40 безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,25 га

в АДРЕСА_1 . На підставі вказаного рішення

20 грудня 2007 року вона отримала державний акт серії ЯД № 978301 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0103.

Згідно з листом прокурора Київської області від 07 квітня 2008 року

№ 0711-1362 та відповіді з Міністерства внутрішніх справ України

від 07 квітня 2008 року № 5966 вбачається, що перевіркою законності рішень із земельних питань, прийнятих на сесії Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, порушень закону виявлено не було, у порушенні кримінальної справи відмовлено у зв`язку із відсутністю у діях службових осіб Білогородської сільської ради складу злочинів.

За договором купівлі-продажу від 22 квітня 2008 року ОСОБА_24 продала належну їй земельну ділянку площею 0,2488 га, кадастровий номер :01:014:0108, ОСОБА_60 , який на підставі вказаного договору 04 вересня 2009 року отримав державний акт серії ЯЕ № 631856 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 12 червня 2008 року ОСОБА_20 продав належну йому земельну ділянку площею 0,2499 га, кадастровий номер :01:014:0102, ОСОБА_2 , який на підставі вказаного договору 04 вересня 2009 року отримав державний акт серії ЯЗ № 348587 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 12 червня 2008 року ОСОБА_22 продала належну їй земельну ділянку площею 0,2499 га, кадастровий номер :01:014:0105, ОСОБА_2 , який на підставі вказаного договору 04 вересня 2009 року отримав державний акт серії ЯЗ № 348584 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 12 червня 2008 року ОСОБА_46 продала належну їй земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:014:0103, ОСОБА_2 , який на підставі вказаного договору 04 вересня 2009 року отримав державний акт серії ЯЗ № 348586 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 12 червня 2008 року ОСОБА_21 продала належну їй земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:014:0104, ОСОБА_2 , який на підставі вказаного договору 04 вересня 2009 року отримав державний акт серії ЯЗ № 348589 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 12 червня 2008 року ОСОБА_19 продав належну йому земельну ділянку площею 0,2467 га, кадастровий номер :01:014:0101, ОСОБА_2 , який на підставі вказаного договору 04 вересня 2009 року отримав державний акт серії ЯЗ № 348592 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 15 серпня 2008 року ОСОБА_61 продала належну їй земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:014:0111, ОСОБА_1 , яка на підставі вказаного договору 27 січня 2009 року отримала державний акт серії ЯЖ № 689816 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 15 серпня 2008 року ОСОБА_28 продала належну їй земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:014:0112, ОСОБА_1 , яка на підставі вказаного договору 27 січня 2009 року отримала державний акт серії ЯЖ № 689817 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 15 серпня 2008 року ОСОБА_25 продала належну їй земельну ділянку площею 0,2483 га, кадастровий номер :01:014:0109, ОСОБА_1 , яка на підставі вказаного договору 27 січня 2009 року отримала державний акт серії ЯЖ № 689818 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 15 серпня 2008 року ОСОБА_29 продала належну їй земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:014:0113, ОСОБА_1 , яка на підставі вказаного договору 27 січня 2009 року отримала державний акт серії ЯЖ № 689819 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 15 серпня 2008 року ОСОБА_17 продала належну їй земельну ділянку площею 0,1007 га, кадастровий номер :01:014:0099, ОСОБА_1 , яка на підставі вказаного договору 27 січня 2009 року отримала державний акт серії ЯЖ № 689815 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 15 серпня 2008 року ОСОБА_26 продала належну їй земельну ділянку площею 0,2498 га, кадастровий номер :01:014:0110, ОСОБА_1 , яка на підставі вказаного договору 27 січня 2009 року отримала державний акт серії ЯЖ № 689813 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 15 серпня 2008 року ОСОБА_16 продала належну їй земельну ділянку площею 0,1006 га, кадастровий номер :01:014:0096, ОСОБА_1 , яка на підставі вказаного договору 27 січня 2009 року отримала державний акт серії ЯЖ № 689842 на право власності на земельну ділянку

За договором купівлі-продажу від 02 березня 2009 року ОСОБА_15 продав належну йому земельну ділянку площею 0,1006 га, кадастровий номер :01:014:0095, ОСОБА_62 , який на підставі вказаного договору 14 серпня 2009 року отримав державний акт серії ЯЗ № 348588 на право власності на земельну ділянку. В подальшому за договором

від 30 серпня 2012 року ОСОБА_42 продав зазначену земельну ділянку ОСОБА_5 .

За договором купівлі-продажу від 11 лютого 2009 року ОСОБА_11 продала належну їй земельну ділянку площею 0,1133 га, кадастровий номер :01:012:0048, ОСОБА_3 , який на підставі вказаного договору 15 червня 2009 року отримав державний акт серії ЯЗ № 348597 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 11 лютого 2009 року ОСОБА_13 продав належну йому земельну ділянку площею 0,2133 га, кадастровий номер :01:014:0093, ОСОБА_3 , який на підставі вказаного договору 15 червня 2009 року отримав державний акт серії ЯЗ № 3485976 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 11 лютого 2009 року ОСОБА_47 продала належну їй земельну ділянку площею 0,2499 га, кадастровий номер :01:012:0049, ОСОБА_3 , який на підставі вказаного договору 15 червня 2009 року отримав державний акт серії ЯЗ № 348595 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 11 лютого 2009 року ОСОБА_12 продала належну їй земельну ділянку площею 0,1133 га, кадастровий номер :01:014:0092, ОСОБА_3 , який на підставі вказаного договору 15 червня 2009 року отримав державний акт серії ЯЗ № 348594 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 11 лютого 2009 року ОСОБА_10 продала належну їй земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:012:0047, ОСОБА_3 , який на підставі вказаного договору 15 червня 2009 року отримав державний акт серії ЯЗ № 348591 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 11 лютого 2009 року ОСОБА_18 продав належну йому земельну ділянку площею 0,1012 га, кадастровим номером :01:014:0100, ОСОБА_3 , який на підставі вказаного договору 15 червня 2009 року отримав державний акт серії

ЯЗ № 348598 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 11 лютого 2009 року ОСОБА_14 продала належну їй земельну ділянку площею 0,1007 га, кадастровий номер :01:014:0094, ОСОБА_3 , який на підставі вказаного договору 15 червня 2009 року отримав державний акт серії ЯЗ № 348590 на право власності на земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 11 серпня 2009 року ОСОБА_23 продав належну йому земельну ділянку площею 0,2499 га, кадастровий номер :01:014:0106, ОСОБА_60 , який на підставі вказаного договору 04 вересня 2009 року отримав державний акт серії ЯЕ № 631854 на право власності на земельну ділянку.

ОСОБА_3 належні йому земельні ділянки, кадастровий номер :01:012:0048, площею 0,1133 га, та кадастровий номер :01:014:0092, площею 0,1133 га, за договорами купівлі-продажу від 20 серпня 2009 року № 4369 та № 4372 відчужив ОСОБА_4 . На підставі цих договорів вказані земельні ділянки були об`єднані та Управління земельних ресурсів у Києво-Святошинському районі видало

28 квітня 2010 року ОСОБА_4 державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2266 га, кадастровий номер :01:014:0152.

ОСОБА_43 належну йому земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0106, площею 0,2499 га відчужив ОСОБА_44 за договором купівлі-продажу від 11 квітня 2012 року за № 1159, на підставі якого Управлінням Держкомзему у Києво-Святошинському районі 14 квітня 2012 року видано ОСОБА_44 державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії ЯМ № 800927.

ОСОБА_42 належну йому земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0095, площею 0,1006 га відчужив ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 30 серпня 2012 року за № 1764. Рішенням про державну реєстрацію прав приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ніколіц В. Ф. від 22 серпня 2016 року № 31051238 зареєстровано право власності ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку.

За договором купівлі-продажу від 14 червня 2013 року ОСОБА_9 продав належну йому земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :01:014:0091, ОСОБА_5 . Зазначена земельна ділянка належала ОСОБА_9 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 348593, виданого 14 квітня

2010 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки

від 10 лютого 2009 року, укладеного з ОСОБА_63

0 травня 2014 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності (48-51, т. 3).

01 грудня 2014 року відповідач ОСОБА_42 подав до суду першої інстанції заяву про застосування позовної давності (а.с. 44, 45, т. 4).

ОСОБА_5 відчужила належну їй земельну ділянку площею

0,2500 га, кадастровий номер :01:014:0091,

ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 18 серпня 2016 року

№ 1060, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Устименко В. Т., який рішенням про державну реєстрацію прав від 18 серпня 2016 року № 31000953 зареєстрував право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_2 належну йому земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0105, площею 0,2499 га відчужив ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 22 серпня 2016 року № 4839, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Федотовою О. В., яка рішенням про державну реєстрацію прав

від 22 серпня 2016 року № 31045152 зареєструвала право власності

ОСОБА_6 на вказану земельну ділянку.

Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 23 серпня 2016 року № 2534 на підставі технічної документації із землеустрою здійснено поділ вказаної земельної ділянки на дві ділянки площею 0,1665 га, кадастровий номер :01:014:5100, та площею 0,0834 га, кадастровий номер :01:014:5101, без зміни цільового призначення новоутворених земельних ділянок. Рішеннями про державну реєстрацію прав державного реєстратора Гореницької сільської ради Києво-Святошинського район від 23 вересня 2016 року № 31531532 та № 31532720 зареєстровано право власності ОСОБА_6 на вказані земельні ділянки. Надалі ОСОБА_6 об`єднав належні йому земельні ділянки площею 0,1665 га

з :01:014:5100 та площею 0,0834 га з кадастровим номером :01:014:5101 у земельну ділянку площею 0,2499 га з кадастровим номером :01:014:5166.

ОСОБА_43 належну йому земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:0108, площею 0,2488 га відчужив ОСОБА_8 за договором купівлі-продажу від 03 жовтня 2016 року № 3061. Рішенням про державну реєстрацію прав приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грицюк П. В. від 03 жовтня 2016 року

№ 31676643 зареєстровано право власності ОСОБА_8 на вказану земельну ділянку.

Надалі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 здійснили поділ належних їм земельних ділянок.

ОСОБА_5 здійснила поділ належної їй земельної ділянки з кадастровим номером :01:014:0095 площею 0,1006 га на дві земельні ділянки, кадастровий номер :01:014:5213 та :01:014:5211, площею по 0,0503 га кожна. Право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:5211, зареєстровано 15 вересня 2017 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав від 20 вересня 2017 року, індексний номер 37172409, державного реєстратора Виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області Ашірової І. В. Право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку, кадастровий номер :01:014:5213, зареєстровано 15 вересня 2017 року на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав від 20 вересня 2017 року, індексний номер 37174638.

ОСОБА_1 здійснила поділ належних їй семи земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:014:0096, :01:014:0099, :01:014:0109, :01:014:0110, :01:014:0111, :01:014:0112, :01:014:0113, поділивши кожну ділянку на дві земельні ділянки.

Ділянка з кадастровим номером :01:014:0096, площею 0,1006 га, була поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:014:5612 та :01:014:5613, площею по 0,0503 га кожна. Право власності ОСОБА_1 на новоутворені земельні ділянки було зареєстровано 20 вересня 2017 року на підставі рішень про державну реєстрацію прав від 25 вересня 2017 року, індексний номер 37252618 та індексний номер 37244552, державного реєстратора Виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області Панченко Ю. О.

Ділянка з кадастровим номером :01:014:0099 площею 0,1007 га була поділена на земельні ділянки з кадастровим номером :01:014:5319, площею 0,0504 га та з кадастровим номером :01:014:5320, площею 0,0503 га. Право власності ОСОБА_1 на новоутворені земельні ділянки було зареєстровано 20 вересня 2017 року на підставі рішень про державну реєстрацію прав від 25 вересня 2017 року, індексний номер 37239168 та індексний номер 37243781, державного реєстратора Виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області Ашірової І. В.

Земельна ділянка, кадастровий номер :01:014:0109, площею 0,2483 га, була поділена на земельні ділянки з кадастровим номером :01:014:5315, площею 0,1241 га, та з кадастровим номером :01:014:5316, площею 0,1242 га. Право власності ОСОБА_1 на новоутворені земельні ділянки було зареєстровано 21 вересня 2017 року на підставі рішень про державну реєстрацію прав від 26 вересня 2017 року, індексний номер 37266324, та від 25 вересня 2017 року, індексний номер 37255443, державного реєстратора Виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області Панченко Ю. О.

Земельна ділянка, кадастровий номер :01:014:0110, площею 0,2498 га була поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:014:5423 та :01:014:5424, площею по 0,1249 га кожна. Право власності ОСОБА_1 на новоутворені земельні ділянки було зареєстровано 21 вересня 2017 року на підставі рішень про державну реєстрацію прав від 27 вересня 2017 року, індексний номер 37295743, та індексний номер 37289965, державного реєстратора Виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області Панченко Ю.О.

Земельна ділянка, кадастровий номер :01:014:0111, площею 0,2500 га поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:014:5224 та :01:014:5225, площею по 0,1250 га кожна. Право власності ОСОБА_1 на новоутворені земельні ділянки було зареєстровано 27 вересня 2017 року на підставі рішень про державну реєстрацію прав від 28 вересня 2017 року, індексний номер 37318274 та індексний номер 37318974, державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», Київська область Шачковської А. М.

Земельна ділянка, кадастровий номер :01:014:0112, площею 0,2500 га поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:014:5411 та :01:014:5412, площею по 0,1250 га кожна. Право власності ОСОБА_1 на новоутворені земельні ділянки було зареєстровано 15 вересня 2017 року, на підставі рішень про державну реєстрацію прав від 19 вересня 2017 року індексний номер 37139993 та індексний номер 37141279, державного реєстратора Виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області Ашірової І. В.

Земельна ділянка, кадастровий номер :01:014:0113, площею 0,2500 га була поділена на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:014:5313 та :01:014:5314, площею по 0,1250 га кожна. Право власності ОСОБА_1 на новоутворені земельні ділянки було зареєстровано 20 вересня 2017 року на підставі рішень про державну реєстрацію прав від 22 вересня 2017 року індексний номер 37227496 та

від 25 вересня 2017 року індексний номер 37241186 державного реєстратора Виконавчого комітету Боярської міської ради

Києво-Святошинського району Київської області Панченко Ю. О.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , в інтересах яких діє адвокат Шеховцов О. Д., та касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , в інтересах яких діє адвокат Мех Н. В., задоволенню не підлягають.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 7 Лісового кодексу України (далі - ЛК України) ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування

в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати

в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, як зазначено

в частині другій статті 3 ЗК України, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Відповідно до статті 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Згідно зі статтею 13 ЗК України саме до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Відповідно до статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом (пункт «ґ» частини четвертої статті 84 ЗК України).

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 га у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для заліснення (стаття 56 ЗК України).

Земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються

в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства (стаття 57 ЗК України, частина перша статті 17 ЛК України).

Відповідно до статті 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», статті 31 ЛК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень державних адміністрацій у сфері лісових відносин віднесено, у тому числі, передачу у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею до 1 га, що перебувають у державній власності, на відповідній території, а також у межах міст республіканського (Автономної Республіки Крим) та обласного значення та припинення права користування ними.

Згідно зі статтею 27 ЛК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як 1 га, що перебувають у державній власності, належить до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин.

Стаття 57 ЛК України визначає вимоги щодо порядку та умов зміни цільового призначення земельних лісових ділянок з метою їх використання в цілях, не пов`язаних з веденням лісового господарства.

Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси - площею понад 1 га для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п`ятою-восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу (частина дев`ята статті 149 ЗК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Отже, ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.

Судом встановлено, що спірні земельні ділянки загальною площею

5,3486 га, які розташовані в селі Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, належать до земель лісового фонду, перебували

у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство», жодних дій щодо розпорядження зазначеними земельними ділянками Кабінет Міністрів України не вчиняв.

Спірні земельні ділянки вибули із власності держави безвідплатно,

в порядку безоплатної приватизації відповідно до статей 116, 118 ЗК України.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 11 грудня 2014 року позов заступника прокурора Київської області задоволено частково: визнано незаконними та скасовано розпорядження Києво-Святошинської РДА Київської області від 26 липня № 478, рішення

8 сесії 5 скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26 червня 2007 року, рішення 10 сесії

5 скликання Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 2 жовтня 2007 року щодо відведення спірних земельних ділянок у власність, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий 20 грудня 2007 року ОСОБА_39 , та скасовано його державну реєстрацію. У решті позову прокурора відмовлено.

Зустрічні позови ОСОБА_1 та ОСОБА_5 задоволено частково: визнано їх добросовісними набувачами земельних ділянок, що розташовані на АДРЕСА_1 . У решті зустрічних позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову заступника прокурора Київської області про визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки та їх скасування та в частині задоволення зустрічних позовів про визнання добросовісними набувачами скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким визнано недійсними та скасовано державні акти на право власності на земельні ділянки на ім`я ОСОБА_10 та ще двадцяти одного відповідача.

У задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2014 року в частині, залишеній без змін рішенням Апеляційного суду Київської області

від 02 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Київської області

від 02 березня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 березня 2020 року у задоволенні клопотання Прокуратури Київської області про закриття касаційного провадження відмовлено.

Касаційну скаргу представника ОСОБА_13 - ОСОБА_56 залишено без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 11 грудня 2014 року в нескасованій частині рішенням Апеляційного суду Київської області від 02 березня 2015 року та постановою Верховного Суду України від 14 грудня 2016 рокуі рішення Апеляційного суду Київської області від 02 березня 2015 року в нескасованій частині постановою Верховного Суду України від 14 грудня 2016 рокузалишено без змін (провадження № 61-3280св19).

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно зі статтею 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває прав власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребувано у нього.

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником, або особою, якій він передав майно

у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Аналіз змісту статті 388 ЦК України дає підстави для висновку, що захист порушених прав особи, яка вважає себе власником майна, але не володіє ним, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до незаконно володіючої цим майном особи (у разі відсутності між ними зобов`язально-правових відносин), якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які, зокрема, дають право витребувати майно

в добросовісного набувача.

Витребування майна від добросовісного набувача залежить від обставин вибуття майна з володіння власника та оплатності (безоплатності) придбання цього майна набувачем.

Від добросовісного набувача, який оплатно придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадене у того чи іншого, або вибуло з їхнього володіння іншим шляхом не з їхньої волі (частина перша статті 388 ЦК України).

Відповідно до статті 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

У пунктах 53-56 постанови Великої Палати Верховного Суду

від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження

№ 14-2цс21) зазначено, що володіння приватними особами лісовими ділянками цілком можливе, оскільки вони можуть мати такі ділянки на праві власності. Так, відповідно до частини першої статті 8, частини першої статті 9 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності; у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. Згідно зі статтею 10 ЛК України ліси в Україні можуть перебувати у приватній власності; суб`єктами права приватної власності на ліси є громадяни та юридичні особи України. Відповідно до статті 12 ЛК України громадяни та юридичні особи України можуть безоплатно або за плату набувати у власність у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств замкнені земельні лісові ділянки загальною площею до 5 гектарів; ця площа може бути збільшена

в разі успадкування лісів згідно із законом; громадяни та юридичні особи можуть мати у власності ліси, створені ними на набутих у власність

у встановленому порядку земельних ділянках деградованих

і малопродуктивних угідь, без обмеження їх площі; ліси, створені громадянами та юридичними особами на земельних ділянках, що належать їм на праві власності, перебувають у приватній власності цих громадян і юридичних осіб.

Відповідно до частини п`ятої статті 1 ЛК України лісові ділянки можуть бути вкриті лісовою рослинністю, а також постійно або тимчасово не вкриті лісовою рослинністю (внаслідок неоднорідності лісових природних комплексів, лісогосподарської діяльності або стихійного лиха тощо). До не вкритих лісовою рослинністю лісових ділянок належать лісові ділянки, зайняті незімкнутими лісовими культурами, лісовими розсадниками і плантаціями, а також лісовими шляхами та просіками, лісовими протипожежними розривами, лісовими осушувальними канавами і дренажними системами.

Отже, в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок (якщо такі ознаки наявні) особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що земельна ділянка є лісовою земельною ділянкою. Це може свідчити про недобросовісність такої особи і впливати на вирішення спору, зокрема про витребування лісової земельної ділянки, але не може свідчити про неможливість володіння (законного чи незаконного) приватною особою такою земельною ділянкою.

Вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) у порядку статті 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності. Такий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду

від 30 травня 2018 року у справі № 368/1158/16-ц (провадження

№ 14-140цс18).

З огляду на зазначені норми законодавства, спірні земельні ділянки, належать до земель лісового фонду, перебували у постійному користуванні ДП «Київське лісове господарство», право розпорядження земельними ділянками належало Кабінету Міністрів України, жодних дій щодо розпорядження зазначеними земельними ділянками Кабінет Міністрів України не вчиняв, земельні ділянки вибули поза його волею, оскільки розпорядження та рішення державного органу щодо передачі у власність земельних ділянок визнані незаконними і скасовано та визнано незаконними державні акти про право власності на земельні ділянки, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили,тому суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, зробив правильний висновок про наявність правових підстав для витребування зазначених земельних ділянок від добросовісних набувачів у порядку

статті 388 ЦК України.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Отже, позовна давність є строком для подання позову як безпосередньо суб`єктом, право якого порушене (зокрема і державою, що наділила для виконання відповідних функцій у спірних правовідносинах певний орган державної влади, який може звернутися до суду), так і прокурором, уповноваженим законом звертатися до суду з позовом в інтересах держави як носія порушеного права, від імені якої здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах може певний її орган.

Судом встановлено, що 05 травня 2011 року Прокуратурою Київської області на адресу голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації, було направлено запит, де вимагалося направити завірену належним чином копію розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 26 липня 2007 року № 478 з відповідними візами керівників, у зв`язку з проведенням перевірки додержання вимог земельного законодавства на території Києво-Святошинського району Київської області.

З позовом до суду в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України прокурор звернувся у листопаді 2011 року.

На віндикаційні позови держави в особі органів державної влади поширюється загальна позовна давність (пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 (провадження № 14-183цс18).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки

(стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

І в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише

у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган (пункти 46, 48, 65-66 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 (провадження

№ 14-183цс18).

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

Прокурором пред`явлено позов в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України як належного розпорядника землі.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Для цілей застосування цих приписів поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі його учасники як позивач і відповідач (частина перша статті 48 ЦПК України), тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 66),

від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (пункт 27; номер постанови

у реєстрі - 91460925), від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (пункт 33.2)). З огляду на це у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один із них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи заявити про застосування до цих вимог позовної давності (див.постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 139), від 29 травня 2019 року у справі

№ 367/2022/15-ц (пункт 66)). Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою саме до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого виснувати про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача

у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо встановить, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц і від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73)).

Задовольняючи позовні вимоги прокурора про визнання недійсними рішень сесії Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 26 червня 2007 року та державних актів, суди дійшли висновку, що прокурор не пропущено строк позовної давності для захисту інтересів держави.

Таким чином, вирішуючи справу, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що прокурор Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся до суду з позовом у межах строку позовної давності.

З огляду на зазначене, доводи касаційних скарг про те, що прокурором пропущено строк позовної давності є безпідставними.

Щодо доводів касаційних скарг відносно неврахування судом практики Європейського суду з прав людини

Предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року

є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема

й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування.

Перший протокол ратифікований Законом України від 17 липня 1997 року

№ 475/97-ВР і з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ

у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України»

від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції»

від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня

2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, за якими слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди

в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності

у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством

і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Справедлива рівновага передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар. Одним із елементів дотримання принципу пропорційності при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації.

У справах «Рисовський проти України» (рішення від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04), «Кривенький проти України» (рішення від 16 лютого

2017 року, заява № 43768/07), пов`язаних із земельними правовідносинами, ЄСПЛ, встановивши порушення статті 1 Першого протоколу, зазначив про право добросовісного власника на відповідну компенсацію чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на землю.

Верховний Суд застосовує висновки ЄСПЛ не безумовно, а із урахуванням фактичних обставин справи, оскільки ЄСПЛ рекомендує оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, але і самого заявника. Це пов`язано з тим, що певні випадки порушень, на які особа посилається як на підставу для застосування статті 1 Першого протоколу, можуть бути пов`язані із протиправною поведінкою самого набувача майна.

У справі, яка переглядається, з огляду на характер спірних правовідносин, установлені судом обставини та застосовані правові норми, не встановлено невідповідності заходу втручання держави в право власності заявників критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ.

Усунення перешкод державі у здійсненні нею права користування та розпоряджання спірними земельними ділянками переслідує легітимну мету контролю за використанням відповідного майна згідно із загальними інтересами, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом спірних земельних ділянок. Суди першої й апеляційної інстанцій встановили, що вони належать до земель лісового фонду.

Відповідно до пункт «ґ» частини четвертої статті 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Апеляційний суд правильно зазначив, що витребування спірних земельних ділянок з володіння ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на користь держави відповідає критерію законності: витребування з їхньої власності земельних ділянок здійснюється на підставі статті 388 ЦК України в зв`язку з порушенням органом державної влади вимог ЛК України та ЗК України, які відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності; офіційні тексти зазначених нормативно-правових актів в актуальному стані є публічними та загальнодоступними. Сумніви суб`єктів звернення в правильності тлумачення та застосування цих норм судами не можуть свідчити про незаконність втручання в право власності.

Суспільним, публічним інтересом звернення прокурора Київської області

в інтересах Кабінету Міністрів України до суду з вимогою витребування спірних земельних ділянок з володіння відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - зміни цільового призначення земель лісового фонду та передачі у власність громадянам земельних ділянок і лісів із державної власності, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу, лісів - національного багатства України та лісів як джерела задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Суспільний, публічний інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю та ліси, захист такого права шляхом повернення в державну власність землі та лісів, що незаконно вибули з такої власності.

Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству (частина третя статті 13 Конституції України). Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (частина сьома статті 41 Конституції України, частина третя статті 1 ЗК України).

Кожен має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля (частина перша статті 50 Конституції України).

Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі, відповідно, державної чи комунальної власності. В цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес, а незаконність рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

У спорах стосовно прибережних захисних смуг, земель лісогосподарського призначення, інших земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації,

у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (частина третя статті 13, частина сьома статті 41, частина перша статті 50 Конституції України, частина третя статті 1 ЗК України). Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (статті 18, 19, пункт «а» частини першої статті 91 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (стаття 14 Конституції України)

(див. пункт 127 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц, пункт 148 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, пункт 53 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц).

З урахуванням зазначеного, Верховний Суд вважає, що в силу об`єктивних, видимих природних властивостей земельних ділянок (наявності лісової (деревної) рослинності), заявники, проявивши розумну обачність, могли і повинні були знати про те, що ці земельні ділянки належать до земель лісового фонду, які є об`єктами підвищеного захисту із спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.

Спірні земельні ділянки вибули з володіння держави з порушенням вимог закону, що ставить добросовісність відповідачів під час набуття земельних ділянок у власність під обґрунтований сумнів.

Отже, повернення у цій справі земельних ділянок її власнику - державі відповідає критерію законності: воно здійснюється в зв`язку з порушенням органом державної влади низки вимог ЛК України та ЗК України, які відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності.

За таких обставин результат розгляду судом позову прокурора по суті не суперечить загальним принципам і критеріям правомірного втручання

в право особи на мирне володіння майном, закладеним устатті 1 Першого протоколу.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 набули права власності на спірні земельні ділянки на підставі договорів купівлі-продажу. Суд ухвалив рішення про витребування земельних ділянок з володіння вказаних відповідачів на користь держави

в особі Кабінету Міністрів України, який не був стороною вказаних договорів купівлі-продажу, при цьому питання про компенсацію суд не вирішував.

Колегія суддів звертає увагу, що законодавство України надає заявникам після завершення цього судового процесу додаткові ефективні засоби юридичного захисту. Вони не позбавлені можливості відновити своє право, зокрема, пред`явивши вимоги до осіб, у яких придбали спірні земельні ділянки, про відшкодування збитків на підставі статті 661 ЦК України. Відповідно до частини першої цієї статті у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. Вказане відповідає висновку Верховного Суду України, викладеному

у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2510цс15 (дивись також пункт 93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада

2018 року у справі № 488/5027/14-ц, пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц).

Підсумовуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення,

з урахуванням належної оцінки наданих сторонами доказів, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову прокурора.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року

у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною

в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE,

№ 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, то колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 402, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,

в інтересах яких діє адвокат Шеховцов Олексій Дмитрович, та касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_5 ,

в інтересах яких діє адвокат Мех Наталія Володимирівна, залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 07 червня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду

від 07 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець