СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/3460/23
ун. № 367/845/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2023 року суддя Святошинського районного суду міста Києва Журибеда О.М., розглядаючи позовну заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення ПРРЕЕ,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить суд солідарно стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» вартість електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачасми правил користування електричною енергією в розмірі 25420, 48 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22.02.2023 року вказану справу передано за підсудністю для розгляду до Святошинського районного суду м. Києва.

Вказана справа за результатами автоматизованого розподілу справ була передана судді Журибеда О.М.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя вважає. що вказана справа не може бути прийнята судом до провадження та є такою, що помилково направлена до Святошинського районного суду м. Києва, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності (постанови Верховного Суду від 10 квітня 2019 року по справі № 638/1988/17 (провадження № 61-30812св18), від 04 березня 2020 року по справі № 757/91/19-ц (провадження № 61-19591св19).

Предметом позову у даній справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг електричної енергії. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна. З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності. Вказаний висновок сформований Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 року справа № 638/1988/17 (провадження № 61-30812св18). Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 22.02.2023 року справу направлено за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва з посиланням на положення частини першої статті 27 ЦПК України, оскільки місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 на території Святошинського районного суду м. Києва.

Однак як вбачається з матеріалів заяви, заявник просить стягнути вартість спожитої, але необлікованої електроенергії внаслідок порушення ПРРЕЕ , що виникла за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на території м. Ірпінь, Київської області та, враховуючи викладене, відноситься до підсудності Ірпінського міського суду Київської області.

Враховуючи предмет та підстави позову, беручи до уваги, що заявлені позовні вимоги полягають у погашенні заборгованості з відшкодування вартості не облікованої електричної енергії за певною адресою саме за правилами ч.1 ст. 30 ЦПК України, дана позовна заява Святошинському районному суду м. Києва не підсудна, що позбавляє права прийняти дану справу до свого провадження, не порушуючи правил підсудності.

Таким чином, передаючи цивільну справу за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва, Ірпінський міський суд Київської області помилково виходив з того, що до вказаних позовних вимог підлягає застосуванню загальна територіальна підсудність, а не виключна.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів, у тому числі й територіальної.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 ст.8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Суддя враховує, що статтею 32 ЦПК України встановлено, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Виходячи з наведеного вище, прихожу до висновку, що вказана справа передана до Святошинського районного суду м. Києва з порушенням правил підсудності, відкриття провадження по якій порушить визначення розгляду справи належним судом, що в свою чергу буде свідчити про розгляд справи некомпетентним судом, а відтак є підставою для скасування рішення суду ухваленого за наслідком розгляду цієї справи, у зв`язку з чим, з метою попередження розгляду справи неповноважним судом, вважаю за необхідне повернути матеріали цивільної справи за підсудністю до Ірпінського районного суду Київської області.

Відповідно до ч.3 ст.31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 187 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Регіональні Електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії внаслідок порушення ПРРЕЕ повернути до Ірпінського міського суду Київської області (08202, м. Ірпінь, вул. Мінеральна 7).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Журибеда