Провадження № 2/679/127/2023
Справа № 679/99/23
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Безкровного І.Г.,
за участю секретаря с/з Волос І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
АТ КБ «ПриватБанк», в інтересах якого діє представник Балагурак Вероніка Василівна, звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на наступні обставини.
ОСОБА_3 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами, які викладені на сайті банку, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачені порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом та сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків.
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало ОСОБА_3 кредит у розмірі, встановленому договором. ОСОБА_3 не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов договору про надання банківських послуг ОСОБА_3 зобов`язання за вказаним договором не виконав.
Спадкоємцями позичальника, які постійно проживали разом із ними на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями їх паспортів, є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які протягом встановленого законом строку не надали заяви про відмову від спадщини, а отже прийняли її.
08.06.2022 позивачем була направлена претензія кредитора до Шепетівської районної державної нотаріальної контори та 23.06.2022 отримана відповідь Другої Шепетівської державної нотаріальної контори.
Таким чином, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов?язання померлого позичальника ОСОБА_3 . При цьому відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє відповідачів як спадкоємців позичальника права на спадщину.
29.06.2022 позивачем був направлений лист-претензія до відповідачів, в якому банк пред?явив свої вимоги, однак до теперішнього часу жодних дій на виконання цих вимог відповідачами вчинено не було.
06.02.2023 суддею було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку загального позовного провадження, а також задоволене клопотання представника позивача про витребування доказів, а саме: 1) у другої Шепетівської державної нотаріальної контори належним чином завіреної копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 ; 2) у Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Нетішинської міської ради довідки про склад сім`ї та зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 станом на 26.09.2021 (а.с. 101-102).
09.03.2023 судом було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Під час підготовчого провадження судом було закрите у справі в частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю останнього та відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про огляд веб-сайту (а.с. 132, 133, 134).
У судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань від неї не надійшло. Крім того, разом із позовом представником подавалося клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що суд розцінює як заяву представника про розгляд справи за відсутності сторони позивача.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань не надала. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку із повторною неявкою в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, не повідомила про причини неявки та не подала відзиву на позов, а також враховуючи відсутність заперечень з боку сторони позивача проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала.
Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані суду докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правила надання банківських послуг у «ПриватБанку» від 03.04.2018, на підставі якої ним була отримана кредитна картка № НОМЕР_1 з терміном дії до 07/22, а також відкрито кредитний рахунок зі встановленням кредитного ліміту, який у подальшому змінювався. Відповідач у наданій анкеті-заяві висловив згоду з тим, що вказана заява разом пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між ним та банком договір банківського обслуговування (а.с. 27, 28, 30-75, 76).
Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Згідно з п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов`язань за договором, позичальник зобов`язується на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку.
Згідно з п. 2.1.1.12.10 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині у разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позивачем доведено, що ОСОБА_3 припустився порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість.
Разом із тим зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 30.09.2021 Нетішинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вбачається, що позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що був складений відповідний актовий запис за № 245 (а.с. 83).
Відповідно до ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
На підставі зазначеного листа за претензією кредитора АТ КБ «ПриватБанк» Другою шепетівською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 53/2022 після смерті ОСОБА_3 . У листі нотаріуса від 15.06.2022 зазначається, що в разі звернення спадкоємців їм буде повідомлено про претензію кредитора (а.с. 87).
Із витребуваної та дослідженої судом належним чином завіреної копії спадкової справи № 53/2022, заведеної після смерті ОСОБА_3 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини (а так само відмови від неї) будь-хто зі спадкоємців не звертався, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с. 111-120).
Судом встановлено, що станом на день смерті ОСОБА_3 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із ним за адресою: АДРЕСА_2 були зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який знятий із реєстрації місця проживання 19.10.2021 у зв`язку зі смертю (а.с. 109).
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Четверта черга спадкоємців за законом . У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім?єю не менш як п?ять років до часу відкриття спадщини. У п?яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п?яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім?ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім?ї спадкодавця, але не менш як п?ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст.ст. 1261-1265 ЦК України).
Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 , проте стороною позивача не надано жодних доказів на підтвердження того, що остання перебуває у родинних відносинах із ОСОБА_3 , відноситься до будь-якої черги спадкування та є його спадкоємцем за законом або за заповітом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.
Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1273 ЦК України).
Позивач наголошує, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 та прийняла спадщину після його смерті, позаяк на час відкриття спадщини після його смерті проживала з ним за однією адресою, на підтвердження чого судом за клопотанням представника позивача була витребувана інформація щодо осіб, які були зареєстровані із ОСОБА_3 за однією адресою станом на день його смерті, серед яких зокрема є відповідач ОСОБА_1 .
Однак державна реєстрація осіб за однією адресою не є підтвердженням факту їх спільного проживання, адже поняття реєстрація та проживання не є тотожними. При цьому ч. 3 ст. 1168 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що може бути відмінними один від одного. Відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів фактичного проживання особи разом зі спадкодавцем на час його смерті свідчить про наявність підстав для обґрунтованого висновку про відсутність факту прийняття спадщини такою особою.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, суд вважає не доведеними позивачем ті обставини, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 та прийняла спадщину після його смерті.
Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців із дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
За змістом ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Із системного аналізу ст.ст. 1281, 1282 ЦК України вбачається, що обчислення шестимісячного строку пред`явлення вимог кредитором спадкодавця до спадкоємців, які прийняли спадщину, обчислюється з моменту одержання ними свідоцтва про право на спадщину, позаяк спадкоємці відповідають за обов`язками спадкодавця виключно в межах вартості майна, отриманого кожним зі спадкоємців у спадщину. Таким чином, до отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину об`єктивно неможливо визначити обсяг відповідальності кожного зі спадкоємців перед кредитором спадкодавця. Разом із цим судом було встановлено, що будь-які свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 не видавалися, що вбачається з матеріалів спадкової справи, дослідженої судом.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.
Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.
В оцінці поведінки та способу ведення справ банком враховується те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.
Враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємців про стягнення заборгованості за кредитним договором, АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язано було довести ті обставини, на які воно посилалося як на підставу свої вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості, кола спадкоємців, які прийняли спадщину, а у випадку неможливості надати такі докази заявити клопотання про їх витребування, однак із дотриманням правил та процедур, встановлених ЦПК України. Проте такого клопотання стороною позивача не заявлялося.
Звертаючись із позовом до ОСОБА_1 як до спадкоємця ОСОБА_3 , позивач мав довести, що спадкоємцем всього майна позичальника є саме відповідач. Проте позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно. Якщо відповідач не отримувала майно у спадщину, вона, як наслідок, навіть за умови прийняття спадщини в якості спадкоємця, не набула обов`язку задовольняти вимоги кредитора. Висновку щодо неотримання відповідачем майна від позичальника суд дійшов не внаслідок припущень, а внаслідок недоведеності позивачем вимог, викладених у позовній заяві.
Відповідні правові висновки викладені у наступних постановах Верховного Суду: від 28.11.2018 у справі № 332/2936/16-ц; від 03.07.2019 у справі № 748/3603/15-ц; від 04.07.2019 у справі № 320/5909/16-ц; від 10.10.2019 у справі № 306/487/17.
Аналогічний правовий висновок, крім іншого, викладений також у постанові Хмельницького апеляційного суду від 25.01.2023 у справі № 679/677/22.
За таких обставин, оскільки було встановлено відсутність обов`язку відповідача задовольняти вимоги кредитора померлого позичальника ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цього позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Відмовити у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів із дня складення рішення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Нетішинського міського суду Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня складення рішення.
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Суддя І.Г. Безкровний