ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Номер провадження 22-ц/818/704/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 січня 2023 року в складі судді Цвіри Д.М. у справі № 638/20111/19за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири,

в с т а н о в и в :

В грудні 2019 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Калугіна О.Ю., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Позовна заява мотивована тим, що вона є співвласницею квартири АДРЕСА_1 . 20 червня 2019 року сталося залиття її квартири з квартири відповідачів, що розташована поверхом вище цього ж будинку.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_2 на її користь матеріальну та моральну шкоду, завданої залиттям квартири в розмірі 88 927, 85 грн, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 889, 28 грн та витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно у розмірі 12 946, 39 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 січня 2023 року позов залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що справа призначалась до слухання на 29 листопада 2022 року та на 04 січня 2023 року, однак позивачка в судові засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, доказів поважності неявки до суду не надала, у зв`язку з чим позов підлягає залишенню без розгляду.

22 лютого 2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Субочева С. Ю., подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням та збройною агресією РФ позивачці та її представнику адвокату Калугіну О.Ю. не було відомо про стан розгляду справи після 24 лютого 2022 року. Зазначила, що вона була вимушена разом з дітьми покинути м. Харків. Вказує, що 09 лютого 2022 року її представником ОСОБА_3 подано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивачки та її представника. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно зроблено висновок, що позивачка не з`явилась у судові засідання призначені на 29 листопада 2022 року та 04 січня 2023 року та не подала клопотання про розгляд справи без її участі.

ОСОБА_2 ухвалу суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду сторони учасники судового розгляду не з`явилися.

Судову повістку-повідомлення про розгляд справи 14 квітня 2023 року, надіслану апеляційним судом на адресу відповідача ОСОБА_2 останній отримав особисто 08 квітня 2023 року (т. 2, а.с. 170).

Від представника позивачки адвоката Субочева С.Ю. надійшло клопотання про проведення судового засідання 13 квітня 2023 року без участі позивачки та її представника (т. 2, а.с. 172).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи позов без розгляду ухвалою від 04 січня 2023 року на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка та її представник в судові засідання, призначені на 29 листопада 2022 року та на 04 січня 2023 року, повторно не з`явилися, про час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, будь-яких заяв про розгляд справи у відсутності позивачки до суду не подавали.

Однак з такими висновками в повній мірі погодитися не можна, виходячи із наступного.

Матеріали справи свідчать, що в грудні 2019 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Калугіна О.Ю., звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 лютого 2020 року по справі відкрито спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 27 березня 2020 року на 14 год. 00 хв (т.1 а.с. 98).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (т. 1 а.с. 175).

Ухвалою Дзержинського районного суду від 20 жовтня 2020 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 про стягнення коштів зупинено до встановлення правонаступників ОСОБА_2 (т.1 а.с. 98).

Постановою Харківського апеляційного суду від 29 квітня 2021 року, додатковою постановою того ж суду від 13 грудня 2021 року, ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2020 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди скасовано, справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2020 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без змін (т. 1 а.с. 251-252, т.2 а.с. 48).

Ухвалою Дзержинського районного суду від 04 січня 2023 року поновлено провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди (т. 2 а.с. 122-123).

Судові повістки про виклик до суду на судові засідання, призначені на 29 листопада 2022 року та на 04 січня 2023 року, направлялась на адресуй ОСОБА_1 та повернуті до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 2 а.с. 78-79, 119-120).

Відповідно до частини 1статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналогічна норма міститься у статті 4 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Судові процедури повинні бути справедливими, особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За умовами частини 5 статті 223 ЦПК України та пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України позовна заява залишається судом без розгляду за таких умов у сукупності: 1) належне повідомлення позивача про час і місце проведення судового розгляду; 2) позивач повторно не з`явився у судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки; 3) від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, який належним чином повідомлений про розгляд справи, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

У пункті 55 рішення у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

Оскільки, ухвалою Дзержинського районного суду від 04 січня 2023 року поновлено провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, отже судове засідання призначене на 04 січня 2023 року було першим судовим засідання стосовно розгляду позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, на яке не з`явилась позивачка, не повідомила причину неявки, не подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Доводи апеляційної скарги, стосовно того, що 09 лютого 2022 року її представником ОСОБА_3 подано до суду клопотання про розгляд справи в частини позовних вимог про відшкодування з ОСОБА_2 моральної шкоди, без участі позивачки та її представника, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки договір про надання юридичних послуг та правничої (правової) допомоги від 01 липня 2019 року укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Калугіним О.Ю., з урахування додаткової угоди № 1 до договору про продовження строку його дії, діяв до 01 липня 2021 року (т. 1. а.с. 8, 179). Дійсного договору про надання юридичних послуг та правничої (правової) допомоги укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Калугіним О.Ю. на час подання заяви про розгляд справи без участі позивачки, матеріали справи не містять.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права (пункт 4 частини 1 статті 379 ЦПК України).

З огляду на викладене, ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 січня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 січня 2023 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 квітня 2023 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді І.В. Бурлака

В.Б. Яцина