Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/463/23

Провадження № 2/126/317/2023

"11" квітня 2023 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Джулинської сільської ради про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальником-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, в якому збільшивши свої позовні вимоги просить позбавити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити його піклувальником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є його двоюрідною сестрою, тобто його мати та відповідач ОСОБА_2 - рідні брат і сестра. З 2019 року так як батьки не піклуються ОСОБА_4 , він з дружиною ОСОБА_5 займаємось вихованням дівчини. ОСОБА_4 знаходиться на його утриманні. З 2019 року сестра ОСОБА_4 проживає в його сім`ї, навчається у Джулинському ліцеї Джулинської сільської ради, вони з дружиною ОСОБА_5 займаються вихованням та навчанням дівчини, слідкують за її здоров`ям. Відповідачі проживають окремо від дочки, не приймають участі у її вихованні та утриманні, зловживають алкогольними напоями, взагалі надовго зникають із дому і їх місце знаходження стає невідомим, вийти з ними на зв`язок буває неможливим. Відповідачі не відвідують батьківські збори в навчальному закладі де навчається ОСОБА_4 , не цікавляться її життям, інтересами, здоров`ям. У зв`язку з тим, що відповідачі, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, він змушений звернутися з позовом до суду про позбавлення їх батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначення його її піклувальником.

Позивач, ОСОБА_1 в судове засідання не явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просить справу слухати у його відсутність.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву, в якій позовні вимоги визнали, просять справу слухати у їхню відсутність.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Джулинської сільської ради Гайсинського району Вінницької області - Паламарчук Л.І., в судове засідання не явилася, надала заяву про визнання позовних вимог, просила слухати справу у її відсутність.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 виданого 08.11.2019 року повторно.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є двоюрідною сестрою позивача, оскільки його мати та відповідач ОСОБА_2 - рідні брат і сестра, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 виданим 16.01.1971, серії НОМЕР_3 виданим 24.04.1992; відповіддю начальника Бершадського ДРАЦС № 157-28.9-35 від 06.03.2023 та копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_4 .

Судом встановлено, що оскільки з 2019 року батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не піклуються ОСОБА_4 , позивач зі своєю дружиною ОСОБА_5 займаються вихованням дівчини, що підтверджується характеристикою Джулинського ліцею Джулинської сільської ради № 48 від 16.02.2023 року, випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 15.01.2023 року, наданою сімейним лікарем.

З 2019 року ОСОБА_4 проживає в сім`ї позивача, навчається у Джулинському ліцеї Джулинської сільської ради і саме позивач із дружиною ОСОБА_5 займаються вихованням та навчанням дівчини, слідкують за її здоров`ям, що підтверджується довідкою Чернятського старостинського округу Джулинської сільської ради № 9 від 16.02.2023 року.

Відповідачі проживають окремо від дочки, не приймають участі у її вихованні та утриманні, зловживають алкогольними напоями. Відповідачі не відвідують батьківські збори в навчальному закладі де навчається ОСОБА_4 , не цікавляться її життям, інтересами, здоров`ям. Дитина знаходиться на утриманні позивача, що також підтверджується актами обстеження умов проживання від 20.02.2023 та 23.02.2023 року.

Згідно Витягу з протоколу № 2 засідання комісії з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Джулинської сільської ради, вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обґрунтовано тим, що батьки дівчинки батьківські обов`язки по вихованню дитини не виконують. ОСОБА_4 проживає разом із сім`єю дядька ОСОБА_1 та перебуває на повному його утриманні. Згідно акту обстеження, будинку ОСОБА_1 , житлово-побутові умови визнано придатними для проживання дитини та такими, що задовольняють її потреби у вихованні та розвитку. Щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вони ніякої участі у вихованні дитини і її шкільному житті не беруть, не відвідують батьківських зборів. Всі питання по вихованню і матеріальному забезпеченню дитини вирішуються ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_5 , які також завжди вчасно звертаються за потреби до лікаря, на профілактичні медичні огляди та у випадку захворювання дитини.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України).

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, які не суперечать один одному та підтверджують доводи позивача, суд вважає встановленим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ст. 164 ч.1 п. 2 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтуванням ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст.164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

За змістом роз`яснень п.15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Під час розгляду справи судом встановлено саме свідоме нехтування відповідачами своїми батьківськими обов`язками та винну поведінку відповідачів по відношенню до неповнолітньої дочки, яка проявляється в небажанні відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконувати свій батьківський обов`язок щодо утримання та виховання дитини, про що свідчить відсутність інтересу до життя доньки, її здоров`я та розвитку, не забезпечення будь-якими продуктами харчування, одягом, засобами гігієни, тощо.

У діях відповідачів проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до дочки ОСОБА_4 , не приймається будь-яких дій щодо спілкування із дитиною.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

ВС в постанові від 24.10.2018 по справі № 761/2855/17 вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Враховуючи вище зазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідачів про необхідність змінити ставлення до виховання доньки, а лише вважає за доцільне, роз`яснити положення ст.169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч.1 ст.166 СУ України).

Суд повно, всебічно та об`єктивно оцінивши обставини справи, дійшов висновку, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують свідоме ухилення відповідачами від виконання своїх батьківських обов`язків та їх небажання виховувати дочку, їхню свідому винну поведінку, а тому позовні вимоги щодо позбавлення відповідачів батьківських прав є обґрунтованими, законними, в зв`язку з чим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 необхідно позбавити батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо вимоги про призначення ОСОБА_1 піклувальником неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування.

Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (ч. 2 ст. 243 СК України).

Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків. Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей.

Право на опіку або піклування мають особи, які не досягли 14 років (малолітні особи) особи віком від 14 до 18 років (неповнолітні особи). У випадку встановлення опіки або піклування над малолітніми або неповнолітніми особами головною функцією є забезпечення належного виховання та захисту їх особистих немайнових і майнових прав та інтересів.

Встановлення опіки або піклування відбувається якщо: 1) батьки померли; 2) батьки невідомі; 3) батьки визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими; 4) батьки позбавлені судом батьківських прав або прийнято рішення про відібрання дитини і передачу її під опіку незалежно від того, позбавлені вони батьківських прав чи ні, оскільки перебування з ними небезпечне для життя дитини; 5) батьки визнані у встановленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними (психічно хворі, розумово відсталі або перебувають на тривалому стаціонарному лікуванні в лікувально-профілактичному закладі чи на державному утриманні в будинках-інтернатах); 6) батьки понад шість місяців не можуть займатись вихованням своїх дітей (засуджені до позбавлення волі на тривалий час за скоєння злочину, за станом здоров`я (інваліди I - II групи) тощо); 7) батьки понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи; 8) батьки підкинули (залишили) дитину, і це підтверджено відповідними актами, складеними органами внутрішніх справ; 9) батьки відмовились від дітей в установленому законом порядку; 10) виїхали на постійне місце проживання або на постійне місце роботи за кордон чи перебувають у довготривалому відрядженні; 11)батьки перебувають під слідством.

Разом з тим, ч. 4 ст.167 СК України передбачено, що якщо дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є двоюрідною сестрою позивача. З 2019 року позивач зі своєю дружиною ОСОБА_5 займаються вихованням та навчанням дівчини, слідкують за її здоров`ям. Дитина знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів відносно неповнолітньої дитини, а тому ОСОБА_4 потребує призначення піклувальника.

Таким піклувальником бажає бути позивач ОСОБА_1 і така можливість підтверджена відповідним висновком та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Інших осіб, які б виявили бажання бути призначеними піклувальниками, судом не встановлено.

Таким чином, з метою захисту прав і інтересів дитини, суд вважає, що призначення піклувальником ОСОБА_1 буде вчинене в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 ..

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, і на підставі ст.ст.150, 164, 165, 166, 169 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Джулинської сільської ради про позбавлення батьківських прав, призначення піклувальником - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительку АДРЕСА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити піклувальником неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь