Справа №303/318/22
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

12 квітня 2023 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Монич В.О.

за участю секретаря судового засідання Добош О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк», на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гаринець Мирослави Володимирівни,- В С ТА Н О В И В :

Акціонерне товариство «Універсал Банк» в особі уповноваженого представника Матьковського Р.Е. звернулось до Мукачівського міськрайонного суду зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гаринець Мирослави Володимирівни.

Вимоги заявлені в скарзі мотивує тим, що в провадженні Мукачівського РВ ДВС Закарпатської області ПівденноЗахідного управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) перебувало виконавче провадження № 49054821 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 363 006,41 гривень. Постановою державного виконавця Гаринець М.В. від 23.12.2021 року виконавче провадження відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було закінчене, у зв`язку з тим, що заборгованість сплачено у повному розмірі. Порзивач уважає, що державний виконавець прийшов до помилкового висновку, що виконавче провадження підлягає закінченню, а рішення суду є виконаним, оскільки стягувач отримав грошовий еквівалент у гривні зазначений у рішенні суду і визначений станом 06.04.2021 року.

Від заступника начальника відділу Івана Танинця надійшов відзив, в якому просить у задоволенні скарги Акціонерного товариства «Універсал Банк», на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гаринець Мирослави Володимирівни відмовити, так як Мукачівський РВ ДВС з даною скаргою не згідний. Зазначає, що виконавчий документ у межах виконавчого провадження №49054821 завершено державним виконавцем Гаринець М.В. на законних підставах згідно Ухвали № 303/8910/21 від 22.11.2021 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Суд розглядає справи керуючись принципом диспозитивності не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Пленум Верховного Суду України в абз.2 п.7 Постанови №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року, роз`яснює, що у разі визнання неправомірними рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як встановлено в судовому засіданні, Мукачівським міськрайонним судом 11.02.2015 року видано виконавчий лист № 2/303/195/15 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) на користь публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» (01004, м.Київ бул.Т.Шевченко / вул. Пушкінська, буд. 8/26, п./р. НОМЕР_3 у ПАТ «ВТБ Банк», МФО 321767, ) суму 24520,46 доларів США (двадцять чотири тисячі п`ятсот двадцять доларів США 46 центів), що в гривневому еквіваленті становить 363006,41 грн. (триста шістдесят три тисячі шість гривень 41 коп.) (в.ч. 22728,68 доларів США борг з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, 883,03 доларів США відсотки з урахуванням 3 % річних, 908,75 доларів США пеня) заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2007 року №1242-с, а також суму 3630,06 грн. (три тисячі шістсот тридцять гривень 06 коп.) у відшкодування судових витрат (а.с.12-15).

Постановою державного виконавця РВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції Кохан П.І. відкрито виконавче провадження № 49054821.

Постановою державного виконавця Мукачівського РВ ДВС Закарпатської області Південно-Західного управління Міністерства юстиції України (м.Івано-Франківськ) Гаринець М.В. від 23.12.2021 року виконавче провадження відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було закінчене на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст..40 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в постанові від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до п.1 п.7 розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 3208/5 від 16.09.2020, перевірити законність виконавчого провадження мають право: начальник відділу державної виконавчої служби - виконавче провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у цьому відділі. Про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій зазначаються: підстави перевірки виконавчого провадження; строки проведення перевірки; у мотивувальній частині - номер виконавчого провадження, реквізити виконавчого документа, дата відкриття виконавчого провадження, державний виконавець, який здійснює (здійснював) виконання, коротко зміст проведених виконавчих дій та їх відповідність вимогам чинного законодавства з посиланням на відповідну норму Закону; у резолютивній частині - висновок з урахуванням вимог законодавства щодо дій державного виконавця у виконавчому провадженні, у разі оскарження дій (бездіяльності) начальника органу державної виконавчої служби - щодо його дій, визначаються особа, яку зобов`язано вжити заходів щодо усунення порушень законодавства (у разі їх виявлення), особа, на яку покладено здійснення контролю за виконанням цієї постанови; строк виконання постанови; коло осіб, яким надсилаються копії постанови; інша необхідна інформація. Якщо посадовою особою, зазначеною в абзацах третьому, п`ятому, сьомому та восьмому пункту 1 цього розділу, прийнято рішення про скасування постанови або іншого процесуального документа (або їх частини), винесених у виконавчому провадженні в резолютивній частині постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження, зазначається постанова або документ, який скасовується (частина, яка скасовується).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження 31.03.2021 року боржниками сплачено заборгованість по виконавчому провадженні №49054821 від 06.03.2015 року в сумі 370 916,50 грн.

Відповідно до п. 30.1ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

З огляду на зазначене виконання за виконавчим листом повинне було здійснюватися в іноземній валюті.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України «Про виконавче провадження. Так, відповідно до частин третьої та четвертої цієї статті, у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Кошти виконавчого збору, стягнуті під час виконання рішення про стягнення коштів в іноземній валюті, відповідно до цієї статті підлягають валютнообмінній фінансовій операції, а одержані після цього кошти у гривнях зараховуються до Державного бюджету України.

За таких обставин державний виконавець був зобов`язаний під час примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, керуватися положеннями вищевказаної статті, оскільки між стягувачем та боржником існувало валютне грошове зобов`язання і заборгованість за кредитним договором була стягнута судом також в іноземній валюті із зазначенням її еквіваленту в гривнях.

Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що судове рішення не може змінювати зміст договірного зобов`язання, яке існувало між сторонами, тобто воно залишається грошовим зобов`язанням в іноземній валюті, а тому судове рішення підлягає примусовому виконанню з урахуванням особливостей, визначених ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому погашення суми, що підлягає стягненню за судовим рішенням, обчислюється в іноземній валюті, яка повинна бути конвертована в національну валюту на день здійснення платежу. Це означає, що боржник, виконуючи зобов`язання за виконавчим документом у національній валюті, повинен брати до уваги офіційний валютний курс НБУ, встановлений для відповідної валюти на день платежу (тобто день зарахування коштів на рахунок кредитора).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 6-1063цс17.

При постановленні цієї ухвали суд також ураховує постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року в справі № 638/1841/14-ц, провадження № 61-5676св18, Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №761/12665/14-ц, провадження № 14-134цс18, від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18.

Таким чином, виконання зобов`язання за судовим рішенням у національній валюті, а не у валюті кредиту, без прив`язки до офіційного курсу валют НБУ та визначення у зв`язку з цим залишку заборгованості у національній валюті, а не у валюті кредиту, без прив`язки до офіційного курсу валют НБУ, є помилковим.

Розглядаючи скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, подані в порядку розділу VII ЦПК України, суд лише здійснює контроль за виконанням судових рішень у формі перевірки правомірності дій або бездіяльності державного виконавця, правомірності прийнятих ним рішень та документів.

Таким чином, проаналізувавши наведені законодавчі норми, а також надані суду докази, суд дійшов висновку, що державний виконавець Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гаринець Мирослава Володимирівна прийшла до помилкового висновку, що виконавче провадження підлягає закінченню, а рішення суду є виконаним.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу задоволити.

Визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.12.2021 року по виконавчому провадженню № 49054821, винесену державним виконавцем Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Гаринець Мирославою Володимирівною з виконання виконавчого листа №303/7666/14-ц від 11.02.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Скаржник: Акціонерне товариство «Універсал Банк» (04114, м.Київ, вул..Автозаводська, 54/19)

Заінтересована особа: Відділ державної виконавчої служби у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (89600, м.Мукачево, вул..Валенберга, буд.3, Закарпатської області)

Заінтересована особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ).

Заінтересована особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ).

Головуючий В.О.Монич