Дата документу 10.03.2023
Справа № 334/686/19
Провадження № 2/334/58/23
02 березня 2023 року
Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Гнатюка О.М.,
при секретарі Алєйніковій О.В.,
за участі представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи: АТ «Укрсиббанк», орган опіки і піклування райадміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, про визнання права власності на спільне сумісне майно, поділ майна набутого у шлюбі, який був уточнений,-
До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи: АТ «Укрсиббанк», орган опіки і піклування райадміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, про визнання права власності на спільне сумісне майно, поділ майна набутого у шлюбі, який був уточнений.
Позов обґрунтований наступним.
ОСОБА_4 з ОСОБА_3 почали спільно проживати без реєстрації шлюбу та спільно вести господарство з лютого 2009 року, проживаючи при цьому разом в гуртожитку Запорізької державної інженерної академії за адресою: АДРЕСА_1 .
3 березня 2011 року сторони переїхали у квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , і після того зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 27.08.2011 року.
У шлюбі в сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження.
Починаючи з 18.12.2018 року шлюб між сторонами згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 334/4486/18 розірваний, місце проживання дитини визначене разом з матір`ю. Зважаючи на те, що відповідач внаслідок насилля над позивачкою з 06.2018 року чинить перепони позивачці в проживанні за місцем реєстрації, то вона змушена проживати в м. Харків.
Позивач просить встановити факт проживання сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з лютого 2009 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 площею 41,39 кв.м., житловою площею 25,17 кв.м., за час сумісного проживання з лютого 2009 року по серпень 2011 року, а також за час перебування в шлюбі з серпня 2011 року по грудень 2018 року, спільною сумісною власністю між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , поділити квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 площею 41,39 кв.м., житловою площею 25,17 кв.м., шляхом визнання за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку майна, стягнути з відповідача судові витрати по справі, судовий збір в сумі 1490 грн., та витрати на правову допомогу.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.
Представник відповідача та відповідач заперечували щодо можливості задоволення позовних вимог з мотивів, викладених у відзиві.
Вимога Позивача про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю є необґрунтованою.
Позивач, стверджуючи в позові про те, що сторони почали вести спільне господарство з лютого 2009 року, не надала жодних належних та допустимих доказів таким обставинам.
Сімейне законодавство, а саме частини 1 та 2 статті 21 Сімейного кодексу України чітко визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Сторони зареєстрували шлюб 27.08.2011 року, з цієї дати між ними виникли шлюбно-сімейні відносини з відповідними правами та обов`язками, притаманними подружжю.
Жодних обставин та доказів тому, що до дати державної реєстрації шлюбу у сторін були права спільної сумісної власності на спірну квартиру - не було і не може існувати, з огляду на таке.
Спірну квартиру відповідач придбав по договору купівлі-продажу від 08.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Горловою Ю. М. 08.02.2008 року, запис в реєстрі № 697 (копія додасться). Право приватної власності відповідача на спірну квартиру зареєстроване 12.02.2008 р.
Отже, квартира була придбана відповідачем за три з половино роки до дати реєстрації шлюбу з Позивачем, і за один рік до дати, яку позивач наводить як дату, з якої, на її думку, вона з відповідачем почала спільно проживати без реєстрації шлюбу.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`є, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків (Постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.07.2018 р. справа Л 544/1274/16-4).
Позивач не наводить жодних доказів факту проживання сторін з лютого 2009 року однією сім`єю, ведення ними з цього часу спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, використання спільного бюджету, в тому числі й для погашення кредиту.
Доходи відповідача з 2008 року по 2018 року включно, які давали йому змогу повною мірою сплачувати кредитні платежі підтверджуються доданими до відзиву Індивідуальними відомостями про застраховану особу, отриманими з ресурсу Пенсійного фонду України.
Вказані обставини є істотними для того аби можна було прийти до висновку, що позивач не приймала участі в придбанні квартири, та не має жодного фактичного, юридичного, правового, а отже й законного права вимагати поділити квартиру АДРЕСА_3 .
Просили відмовити в задоволенні позову.
Треті особи в судове засідання не з`явилися, надали заяви щодо слухання справи у їх відсутність. Поклалися у вирішенні справи на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Разом із тим, згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.
Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.
Також згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.
Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.
Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти.

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_6 уклали шлюб 27.08.2011 року. Після укладення шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_7 .

Позивач та відповідач від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.11.2018 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірваний.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 08.02.2008 року ОСОБА_3 придбав у власність квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 41,39 кв.м., житловою площею 25,17 кв.м.

Згідно з договором іпотеки 0/3 від 8.02.2008 року ОСОБА_3 передав в іпотеку АКІБ «Укрсиббанк» квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , площею 41,39 кв.м., житловою площею 25,17 кв.м.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позивачкою не доведено належними і допустимими доказами обставини спільного проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у вказаний нею період, оскільки встановлені обставини справи та ті підстави, на які вона посилалась в позові не є такими, з якими закон пов`язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, та на майно яких поширюються положення СК України про спільність сумісної власності подружжя.

Таким чином спірна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , була придбана відповідачем до реєстрації шлюбу та до зазначеної позивачкою дати початку проживання сім`єю без реєстрації шлюбу.

З урахуванням наведеного вказана квартира не є спільною сумісною власністю подружжя.

За вказаних обставин відсутні підстави для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , треті особи: АТ «Укрсиббанк», орган опіки і піклування райадміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, про визнання права власності на спільне сумісне майно, поділ майна набутого у шлюбі.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів через Ленінський районний суд м. Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст виготовлено 10 березня 2023 року.

Суддя О.М. Гнатюк