Справа № 201/2563/22
Провадження № 2/201/35/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

з секретарем судового засідання Турбаївською М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» 03 травня 2022 року звернулось до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 в обґрунтування якого, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 09 вересня 2008 року між кредитором - АТ КБ «ПриватБанк» та третьою особою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2008-123 від 09.09.2008, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 53 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.09.2018. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених умов договору третя особа зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов`язкових платежів з цих коштів. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором третя особа станом на 19.10.2021 моє заборгованість 430 756, 12 доларів США, яка складається: 52 831,11 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 167 434,39 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом; 210 490,62 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 09.09.2008 уклали договір іпотеки № 2008/123. Згідно договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 41 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 288 575, 00 грн. На підставі викладеного АТ КБ «ПриватБанк» просив суд, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 2008/123 від 09.09.2008, в розмірі 430 756, 12 доларів США, з яких: 52 831,11 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 167 435,39 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом; 210 490,62 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором, звернути стягнення на квартиру загальною площею 41 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах. Виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Представник відповідача скористався правом на надання відзиву в якому проти задоволення позову заперечував, посилався на пропуск позивачем строків позовної давності, а також той факт, що позивачем вже стягнута заборгованість за рішенням Дніпровського апеляційного суду в іншій справі та позивач намагається вдруге стягнути борг.

Представник позивача надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, задовольнити позов у повному обсязі, надав відповідь на відзив в якій не погодився з доводами представника позивача, просив задовольнити позовні вимоги з підстав викладених у позові.

Представник відповідача у судове засідання надала заяву в якій просила розглядати справу без її участі, просила застосувати наслідки пропуску строку позовної давності.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 09 вересня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та третьою особою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2008-123 від 09.09.2008, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 53 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку за кредитом з кінцевим терміном повернення 09.09.2018.

Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати.

У порушення зазначених умов договору третя особа зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов`язкових платежів з цих коштів.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором третя особа станом на 19.10.2021 моє заборгованість 430 756, 12 доларів США, яка складається: 52 831,11 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 167 434,39 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом; 210 490,62 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 09.09.2008 року уклали договір іпотеки № 2008/123. Згідно договору іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 41 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору дарування. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 288 575, 00 грн.

АТ КБ «Приватбанк» звернувся у серпні 2012 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, справа №0417/17831/2012, суддя Слюсар Л.П., посилаючись на те, що відповідно до договору № 2008-123 від 09 вересня 2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 53000 доларів США зі сплатою за користування кредитом 18% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 09 вересня 2018 року.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 31 березня 2021 року апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - задоволено частково. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 серпня 2020 року - скасувано.

Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №2008-123 від 09 вересня 2008 року у сумі 59 432,27 доларів США, що за курсом НБУ на дату звернення до суду складає 474 863,84 грн., з яких: 422 120,89 грн. (52 831,15 доларів США) - залишок заборгованості за наданим кредитом; 37 460,24 грн. (4 688,39 доларів США) - залишок заборгованості за процентами; 15 282,71 грн. - нарахована пеня. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №2008-123 від 09 вересня 2008 року у сумі 23 803,98 доларів США, що за курсом НБУ на дату звернення до суду складає 190 193,80 грн., з яких: 163 475,00 грн. (20 459,95 доларів США) - залишок заборгованості за процентами; 26 7 18,80 гри. - нарахована пеня. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання, щодо судових витрат.

Дана постанова Дніпровського апеляційного суду не оскаржувалась у касаційному порядку та набула чинності.

Також судом у вищевказаній постанові встановлено, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, 13 серпня 2011 року банк звернувся до ОСОБА_2 з вимогою про усунення порушень та необхідністю повернути заборгованість за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги.

З урахуванням викладеного, звернувшись із достроковою вимогою про повернення кредиту, банк змінив кінцевий строк виконання зобов`язань за кредитним договором із 09 вересня 2018 року на 13 вересня 2011 року (30 день із дати отримання дострокової вимоги).

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Натомість, календарна дата або вказівка на подію, яка має неминуче настати, є терміном (частина друга статгі 252 ЦК України).

Пред`явивши до боржника вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, банк змінив кінцевий строк кредитування на 13 вересня 2011 року (30 днів з дати направлення вимоги).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Положеннями частини 2 статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, а отже на виниклі між сторонами правовідносини з кредитування розповсюджується ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Відтак, строк позовної давності на звернення до суду із вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки сплив 13 вересня 2014 року.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Положеннями статті 266 ЦК України визначено: 2. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. 3. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пунктом 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз`яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв`язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.

За таких обставин, аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами, та правові норми, що їх регулюють, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням відмови в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 22 000 грн., а тому суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на те, що стороною відповідача було надано до суду договір про надання правничої допомоги та докази виконання вказаної у договорі роботи, а також наданий акт про надання та детальний опис наданих послуг, а також приймаючи до уваги, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, виходячи з принципів розумності та справедливості суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 22 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 590 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (код ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 22 000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Батманова