У х в а л а

Іменем України

10 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 752/22696/19-ц

провадження № 61-3939ск 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець-Лосєвої Марії Сергіївни,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, в якій просив: визнати бездіяльність державного виконавця Степанець-Лосєвої М. С. протиправною; зобов`язати державного виконавця прийняти надані ним банківські квитанції від його імені та від імені ОСОБА_2 про перерахунок коштів на користь ОСОБА_3 ; провести перерахунок заборгованості по сплаті аліментів і направити на адресу підприємства, де він працює, повідомлення про наявну заборгованість по сплаті аліментів у сумі 12 127 грн 68 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 грудня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконною бездіяльність старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець-Лосєвої М.С. щодо неперерахування заборгованості по сплаті аліментів

у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Зобов`язано державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості

у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2/489/572/14 від 18 березня 2014 року, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_3 щомісячно на утримання неповнолітніх дітей

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі частини від заробітку (доходу), але

не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 26 грудня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття з урахуванням квитанцій №: BASS_ від 16 лютого 2014 року; BASS_ від 15 березня 2014 року; Р24АР24А7847 від 15 квітня 2014 року; Р24АР24А9804 від 21 травня 2021 року; BASS_; BASS_ від 17 липня

2014 року; BASS_ від 05 серпня 2014 року; Р24АР24А1196 від 04 вересня 2014 року; BASS_ від 06 жовтня 2014 року; BASS_ від 03 листопада 2014 року; Р24АР24А3804

від 02 грудня 2014 року; Р24АР24А9473 від 03 січня 2015 року; Р24АР24А2618 від 02 лютого 2015 року; Р24АР24А0810 від 03 березня 2015 року; Р24АР24А8510 від 02 квітня 2015 року; Р24АР24А1665 від 01 травня 2015 року; Р24АР24А1812 від 02 червня 2015 року; Р24АР24А5935 від 02 липня 2015 року; BASS_ від 03 серпня 2015 року; Р24АР24А6541795А7575

від 01 вересня 2015 року; Р24АР24А19144229А31068 від 02 жовтня 2015 року; Р24АР24А32238764А50228 від 01 листопада 2015 року; Р24АР24А4606166А669930 від 02 грудня 2015 року; Р24АР24А18302969А96844 від 01 січня 2016 року; Р24АР24А30948705А95442 від 01 лютого 2016 року; Р24АР24А44947235А52052 від 01 березня 2016 року; Р24АР24А60551726А91

від 03 квітня 2016 року; Р24АР24А74386947А75598; Р24АР24А88580417А41867 від 01 червня 2016 року; 0547-3755-6790-0938 від 01 липня 2016 року; Р24АР24А115866906А5499 від 01 серпня 2016 року; Р24АР24А131303841А8315 від 03 вересня 2016 року; Р24АР24А145326257А9568 від 01 жовтня 2016 року; Р24АР24А161519343А3433 від 02 листопада 2016 року; Р24АР24А139244190А3197 від 02 грудня 2016 року; Р24АР24А156112295А8341 від 02 січня 2017 року; Р24АР24А170795470А4093 від 02 лютого 2017 року; Р24АР24А18651299А0205 від 02 березня 2017 року; 0821-4380-4309-0843

від 01 квітня 2017 року; 0850-4048-3187-0776 від 30 квітня 2017 року; 0882-5343-9752-0877 від 01 червня 2017 року; Р24АР24А252393833А1127 від 03 липня

2017 року; 0943-4301-5618-0797 від 01 серпня 2017 року; Р24АР24А282720259А0 від 03 вересня 2017 року; 1005-6218-0165-0275 від 02 жовтня 2017 року; 1035-4888-2808-0923 від 01 листопада 2017 року; BASS_ від 01 грудня 2017 року; BASS_ від 02 січня 2018 року; Р24АР24А363838788А9942

від 01 лютого 2018 року; Р24АР24А379573947А7070 від 01 березня 2018 року; Р24АР24А396697505А7824 від 02 квітня 2018 року; 1218-2406-1809-0742

від 03 травня 2018 року; 1248-5141-5823-0474 від 02 червня 2018 року; Р24АР24А443342427А1945 від 01 липня 2018 року; 1339-4768-0120-0523

від 01 вересня 2018 року; 1370-4263-9989-0808 від 02 жовтня 2018 року; Р24АР24А505395836А8959 від 02 листопада 2018 року; Р24АР24А521373609А3048 від 02 грудня 2018 року; BASS_

від 30 грудня 2018 року; Р24АР24А553811343А7536 від 02 лютого 2019 року; Р24АР24А569484589А7730 від 02 березня 2019 року; Р24АР24А584842039А0161 від 31 березня 2019 року; Р24АР24А600977301А7400 від 01 травня 2019 року; від 02 червня 2019 року;

від 01 липня 2019 року; 1673-3982-5351-0286 від 01 серпня 2019 року; Р24АР24А659761844А4755 від 01 серпня 2019 року.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року апеляційну скаргу Інгульського відділу державної виконавчої служби

у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задоволено частково. Ухвалу Ленінського районного суду

м. Миколаєва від 05 грудня 2022 року скасовано. Скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець-Лосєвої М. С. щодо неврахування нею у 2021 році поданих ОСОБА_1 квитанцій про сплату заборгованості за аліментами, а саме: №BASS_ від 01 грудня 2017 на суму 1 208,03 грн, №BASS_ від 02 січня 2018 року на суму 1 206,03 грн, №BASS_ від 30 грудня 2018 року на суму 1 206,03 грн, № від 02 червня

2019 року на суму 1 200 грн, № від 01 липня 2019 року на суму 1 200 грн.

У задоволенні інших вимог скарги відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

17 березня 2023 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку ОСОБА_1 подано касаційну скаргу (передано 20 березня 2023 року),

у якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 24 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків, запропоновано надати докази сплати судового збору. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий судом строк заявник направив до суду матеріали на усунення недоліків, зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 березня 2023 року.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги ОСОБА_1 , у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Із оскаржуваного судового рішення, доданих до скарги матеріалів убачається,

що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності.

Відповідно до статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження

і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб,

що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до статті 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Відповідно до частини першої статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

У частині другій статті 195 СК України зазначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (частина третя статті 195 СК України).

За змістом пункту 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України

від 02 квітня 2012 року № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Із оскаржуваного судового рішення вбачається, що стягувачем (одержувачем) аліментів є ОСОБА_3 , а боржником (платником) - ОСОБА_1 .

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції,

з урахуванням зазначених вимог Закону України «Про виконавче провадження», дослідивши надані учасниками виконавчого провадження докази, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення скарги.

Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те,

що квитанції про сплату коштів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3

не можуть бути враховані, бо вона не є боржником за виконавчим провадженням щодо сплати ОСОБА_1 аліментів на користь

ОСОБА_3 .

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 містять посилання на факти,

що були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який їх обґрунтовано спростував та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду

від 15 лютого 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Степанець-Лосєвої Марії Сергіївни відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник