Провадження № 2/537/103/2023
Справа № 537/2070/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.06.2023 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря Савічевої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради,

про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просив суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 20.06.2008 року було укладено шлюб. У шлюбі народився їх спільний син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони припинили спільне сімейне життя. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 листопада 2014 року шлюб між ними розірвано. Після розлучення між батьками, син залишився проживати з батьком. Позивач зазначає, що має із сином дружні стосунки, у відносинах між ними переважають почуття любові, дитина повністю адаптована до спільного побуту з батьком. Також, позивач приділяє багато уваги духовному та інтелектуальному розвитку дитини, і матеріально забезпечую його в повному обсязі, вважає за необхідне визначити місце проживання сина разом з ним. За викладених обставин позивач і звернувся до суду із позовом про визначення місця проживання дитини.

25.10.2022 року ухвалою судді позовну заяву залишено без руху через відсутність необхідних документів, що підтверджують факт розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем.

13.12.2022 року ухвалою судді, після усунення недоліків, у справі відкрито загальне позовне провадження, зобов`язано виконавчий комітет Подільської районної ради в місті Полтаві надати висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги із зазначених у позові підстав.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, на адресу суду надіслала пояснення, у яких заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що ухвалення рішення про задоволення позову може негативно вплинути на її стосунки з сином та вона в майбутньому має намір проживати разом з дитиною, оскільки наразі немає можливості його забезпечувати. Також, у своїх письмових поясненнях подальший розгляд справи просила проводити без її участі.

Представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі та у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Суд, заслухавши у судовому засіданні пояснення позивача та його представника, з`ясувавши думку малолітнього ОСОБА_3 , допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі фактичні обставини справи.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбних відносинах.

20 листопада 2014 року рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної сили(а.с.58).

Згідно із частиною 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 02.11.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області.

Син сторін з 16 серпня 2021 року зареєстрований з батьком за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18). Зазначена квартира належить позивачу на праві власності, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Після переїзду, хлопчик став учнем 4 -го класу комунального закладу «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 20 імені Бориса Серги Полтавської міської ради Полтавської області», що підтверджується характеристикою директора та класного керівника навчального закладу від 05.08.2022 року за № 01-32/270 (а.с. 20).

09 травня 2023 року рішенням Виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради затверджено висновок про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради, враховуючи думку дитини, ОСОБА_1 та письмові пояснення ОСОБА_2 , вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 з батьком.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Сімейного Кодексу України.

Згідно частини 6 статті 7 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Згідно частини 9 статті 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до положень статей 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини 1 та 2 статті 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до статті 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 Сімейного кодексу України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків.

Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.

На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосується дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків витікає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, і у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у своїх показах підтвердили факт постійного проживання неповнолітнього ОСОБА_3 з батьком. Зазначили, що відповідач, як мати, не проживає разом з сином, усі потреби дитини як фізичні так і духовні задовольняє позивач, тобто батько дитини.

Суд, заслухавши у судовому засіданні думку неповнолітнього ОСОБА_3 , пересвідчився у тому, що дитина наразі проживає з батьком, який належно турбується про нього та не виявляє бажання проживати разом зі своєю матір`ю.

Вирішуючи спір, враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, встановивши фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, приймаючи до уваги пояснення позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_6 , заслухавши думку неповнолітнього ОСОБА_3 з приводу його місця проживання разом з батьком та приймаючи до уваги пояснення свідків, надані в ході їх допиту у судовому засіданні, здійснивши їх аналіз, при вирішенні питання місця проживання дитини, суд враховує: наявність звичних умов проживання дитини тривалий час з батьком, який забезпечує їй повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку; висловлену відповідачем ОСОБА_2 у своїх письмових поясненнях думку, де остання заперечує проти визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, одночасно зазначаючи, що на даний час не має можливості належним чином забезпечити потреби дитини.

За викладених вище обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні факт, що позивач має усі необхідні умови для проживання дитини разом з ним, його нормального гармонійного розвитку та беручи до уваги відсутність у спільному проживанні та участі у вихованні дитини матері, суд з метою забезпечення найкращих інтересів малолітньої дитини, які переважають над інтересами батьків, приходить до висновку про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 , що відповідатиме його інтересам.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ), за участю третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради (адреса: 36000, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Анатолія Кукоби, будинок 39) про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Д.О. Зоріна

Повний текст судового рішення буде виготовлено 26.06.2023.