Справа № 204/834/23
Провадження № 2/204/1231/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

за участю секретаря Єфімової А.О.

розглянувши у порядку спрощеного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, у якій позивач прохав суд стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 11 578 грн. 49 коп., а також стягнути з відповідача витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що 11.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., вчинено виконавчий напис № 146646, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ», заборгованості в розмірі 41 117 грн. 69 коп. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2022 року у справі № 204/6995/21 визнано виконавчий напис вчинений 11.06.2021 року приватним нотаріусом Остапенко Є.М. та зареєстрований в реєстрі № 146649, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість у розмірі 41117,69 грн., таким, що не підлягає виконанню. У процесі виконавчого провадження № 66154723 з позивача було стягнуто 11 578 грн. 49 коп. на користь відповідача. За наведених обставин, посилаючись на ст. 1212 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 11 578 грн. 49 коп. безпідставно отриманих грошових коштів.

Ухвалою суду від 31.01.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 31.01.2023 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками.

Відповідач позовну заяву з додатками отримав, відзив на позовну заяву у визначений законом строк не подав, у зв`язку з чим, суд розглядає справу за наявними матеріалами.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним.

11.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 146646 про стягнення з ОСОБА_1 , який є Боржником за Кредитним договором № 8/2007/980-К/2146-ПП від 18.07.2007 року, укладений з Первісним кредитором Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надра (, зареєстрований за адресою: 04053, м. Київ, вул. Артема, буд.15), право вимоги за яким було відступлено до Нового кредитора Товариство з обмеженою відповідальністю ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ДНІПРОФІНАНСГРУП, (, зареєстрованого за адресою: 49089, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, будинок 2, офіс 205), (надалі іменується ТОВ ФК ДНІПРОФІНАНСГРУП), відповідно до Договору № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 року, відповідно до якого ТОВ ФК ДНІПРОФІНАНСГРУП набуло право Нового кредитора до Постачальника за Кредитним договором. В подальшому, 14.04.2021 року між ТОВ ФК ДНІПРОФІНАНСГРУП та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ, , зареєстрованим за адресою: 49019, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд.54, офіс, 402), рахунок у форматі IBAN: НОМЕР_1 , відкритий у АТ «ПРАВЕКС БАНК», МФО 380838 (надалі іменується - ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ») було укладено Договір № GL48N718070_blank_06 про відступлення прав вимоги від 14.04.2021 року, відповідно до якого ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (далі іменоване - Стягувач) набуло право Нового кредитора до Позичальника за Кредитним договором.

04.05.2022 року рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 204/6995/21 визнано виконавчий напис вчинений 11.06.2021 року приватним нотаріусом Остапенко Є.М. та зареєстрований в реєстрі № 146649, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість у розмірі 41117,69 грн., таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 16.06.2022 року.

Згідно відповіді приватного виконавця Шаган О.А. №01-29/8324 від 01.08.2022 року в рамках виконавчого провадження №66154723 з примусового виконання виконавчого напису з позивача було стягнуто на користь стягувача ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» - 11 578,49 грн., як основна винагорода приватного виконавця 1 157,85 грн. та здійсненого на витрати виконавчого провадження - 400,00 грн.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставно набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникненні обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала.

Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису №146646 від 11.06.2021 року таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з ОСОБА_1 коштів на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» в розмірі 11 578,49 грн. було безпідставним, а тому такі кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 06 жовтня 2021 року у справі № 623/363/20.

Доказів про вчинення відповідачем дій на повернення безпідставно стягнутих грошових коштів, відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 1, 8 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позиваче необхідно стягнути судовий збір за подачу позову у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката, несуть підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження надання правничої допомоги та визначеного розміру на її оплату, до матеріалів справи позивачем, долучено: копію договору від 27.07.2022 № 26/07/22 про надання правової допомоги, укладеного між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Новак, Павленко та партнери». (а.с. 12); копію акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги від 27.07.2022 № 26/07/22 з якого вбачається, що Адвокатське об`єднанням «Новак, Павленко та партнери» та ОСОБА_1 домовились, про вартість послуг за даним договором у розмірі 8 000 грн.(а.с. 14); копію квитанції № 01 від 19.07.2022 за договором № 19/07/22 від 19.07.2022 року на суму 2 000 грн., копією квитанції № 01 від 26.08.2022 року за договором № 19/07/22 від 19.07.2022 року на суму 3000 грн., та копією квитанції № 01 від 26.09.2022 року за договором № 19/07/22 від 19.07.2022 року на суму 3000 грн. (а.с. 15).

Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, надані позивачем до матеріалів справи квитанції про оплату праової допомоги за договором, не є належним та допустимим доказом оплати, оскільки оформлені не у встановленому законом порядку, як то квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо. Крім того, дані квитанції не мають печатки.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 8 000 грн.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями ст. ст. 1212, 1215 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (юридична адреса: 49019, м. Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, буд. 54, офіс. 402, ) про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 11 578 грн. 49 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Дубіжанська