Провадження № 2-з/752/129/23
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

12.04.2023 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Гладибороди Л.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Скріжалєвська Любов Петрівна, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова Олена Ярославівна про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання заповіту недійсним на частини квартири та визнання права власності на частину квартири, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Голосіївського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова Олена Ярославівна про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання заповіту недійсним на частини квартири та визнання права власності на частину квартири.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, за якою він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , заборони особам нотаріату, а також особам, що мають повноваження державного реєстратора на вчинення дій, спрямованих на видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 , а також відчуження, розпорядження та (або) реєстрацію, та будь-які дії щодо внесення записів про припинення/зміну/скасування/поновлення та інші дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон і відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

В обгрунтування заяви зазначає, що від відповідача надійшов відзив, до якого додано витяг з ЄРДР про відкриття кримінального провадження з приводу викрадення документів на спірну квартиру. Кримінальна справа була порушена за заявою відповідача з метою отримати довідку про викрадення документів та звернутися до Департаменту будівництва та житлового забезпечення КМДА із заявою про видачу дублікату документу на спірну квартиру, отримати свідоцтво про право власності на спірну квартиру, тобто стати власником квартири. На квартиру було витрачено сумісні кошти позивача та спадкодавця, це частина заробітної плати позивача. Придбана квартира для сумісного проживання і вона фактично належить і позивачу, і спадкодавцю, хоча свідоцтво про право власності на квартиру і було видано на спадкодавця ОСОБА_3 . Таким чином, як вказує позивач, за наслідком отримання рішення суду про задоволення позову, якщо таке рішення буде прийнято, а також, якщо в процесі розгляду справи зміниться власник спірної квартири, то в такому разі позивач не зможе зареєструвати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, змушений буде звернутися з позовом до нового власника. Відтак, забезпечення позову надасть позивачу, в разі задоволення позову, можливість виконати рішення суду.

На підставі ст. 153 ЦПК України розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали позовної заяви, заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належить або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У пункті 4 цієї постанови Верховний суд України вказав, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Такий вид забезпечення позову як накладення арешту застосовується судом, як правило, в майнових спорах у тих випадках, коли спірне майно може бути відповідачем продане, розтрачене, кошти витрачені, що в майбутньому перешкоджатиме виконанню рішення або взагалі зробить його виконання неможливим. Необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

Так, судом встановлено, що предметом розгляду в даній справі є вимоги про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_3 , визнання заповіту від 10.12.2019р. недійсним на частину квартири, визнання права власності за позивачем на частину квартири.

Суд відмічає, що відповідачем у справі є ОСОБА_2 і з матеріалів справи не вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є власником спірного майна. При цьому необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві

Крім того, ч. 2 ст. 8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

Відповідно до підпункту 4.13 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

Судом встановлено, що позивачем шляхом подання до суду позовної заяви до ОСОБА_2 фактично оспорюється право іншого спадкоємця - відповідача, на спадкування належного спадкодавцю ОСОБА_3 майна.

З огляду на викладене, враховуючи наявність спеціальної правової норми, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій на підставі письмової заяви позивача, як заінтересованої особи, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем того, що невжиття судом обраного ним заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду в разі задоволення його позовних вимог, оскільки позивач не скористався наданим йому правом особисто здійснити захист свого інтересу в зазначений вище спосіб.

Таким чином, беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з урахуванням роз`яснення Верховного Суду України, а також враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Скріжалєвська Любов Петрівна, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смолянінова Олена Ярославівна про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання заповіту недійсним на частини квартири та визнання права власності на частину квартири.

2. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 15-ти днів з дня її складення відповідно до вимог, встановлених статтями 353-356 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна карга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено та підписано 12.04.2023р.

Суддя І.О. Ольшевська