Справа № 452/409/22 Головуючий у 1 інстанції: Галин В.П.
Провадження № 22-ц/811/692/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю..

з участю: представника апелянта адвоката Чорнейко О.І., представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рісної Ю.Б., представника Самбірської міської ради Львівської області - Яніва М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Самбірської міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання рішень і державного акту на землю недійсними, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 , Самбірської міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання рішення і державного акту на землю недійсними, а саме просили: поновити строк на звернення до суду; визнати незаконними та скасувати п.2 рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради від 22 травня 2001 року №203 "Про прийняття в експлуатацію гаражу, добудованої до будинку веранди, переобладнання гаражу в магазин"; визнати незаконними та скасувати п.1, п.4 рішення виконавчого комітету Самбірської міської ради від 21 червня 2001 року №260 "Про затвердження ідеальних часток, переоформлення прав власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , відкриття нових господарських номерів і закріплення земельних ділянок"; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок серія НОМЕР_1 , видане 18.09.2001 року виконкомом Самбірської міської ради ОСОБА_1 щодо належності їй 61/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок серія НОМЕР_2 , видане 13.08.2001 року виконкомом Самбірської міської ради щодо належності ОСОБА_4 39/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 ; визнати незаконним та скасувати п.1.3 рішення Самбірської міської ради Львівської області 9-ої сесії 4-го скликання від 1 липня 2003 року №39 Про передачу і надання у власність та оренду земельних ділянок, яким передано та надано безоплатно у власність земельну ділянку ОСОБА_1 , по АДРЕСА_1 , площею 793 кв.м. (600 кв.м. та 193 кв.м. із земель запасу міськземфонду), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд) у спільну сумісну власність; визнати незаконним та скасувати п.2 рішення Самбірської міської ради Львівської області 13-ої сесії 4-го скликання від 29 грудня 2003 року №37 Про часткове доповнення рішення міської ради Про передачу і надання у власність оренду земельних ділянок, яким доповнено п.1.3 рішення міської ради від 1 липня 2003 року №39 і передано у власність земельну ділянку ОСОБА_1 - 61/100 ч, ОСОБА_4 - 39/100 ч (спільна часткова власність) по АДРЕСА_1 площею -793 кв.м. (600 кв.м. та 193 кв.м. із земель запасу міськземфонду), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЛВ №001491, виданий 03 вересня 2004 року ОСОБА_1 на земельну ділянку в АДРЕСА_1 .

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2023 року відмовлено в позові ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Самбірської міської ради Львівської області, Виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області, Комунального підприємства Львівської обласної ради «Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання рішень і державного акту на землю недійсними.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , подавши апеляційну скаргу.

Вважають висновки суду першої інстанції помилковими, необґрунтованими, та такими, що порушують норми матеріального права.

Вказують, що рішення Самбірської міської ради про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки вже з іншими збільшеними пропорціями часток 61/100, а не видані без згоди всіх співвласників на зміну частки у спільній власності на будинок АДРЕСА_1 , а також щодо померлої особи зі зменшенням частки померлого у праві власності на будинок та земельну ділянку.

Також зазначають, що збільшення площі будинку внаслідок самовільної добудови, не є підставою для збільшення частки у користуванні земельною ділянкою.

Просять рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта адвоката Чорнейко О.І., представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Рісної Ю.Б., представника Самбірської міської ради Львівської області Яніва М.І., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:1) чи мали місце обставини (факти), якими обгрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати: 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення:8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що у позивачів на момент подачі позову та розгляду справи в суді є відсутнім право на оскарження зазначених ними у позовних вимогах рішень, свідоцтва та державного акту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 06.10.1950 року ОСОБА_3 , 1909 р.н., виділено земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 600 кв.м. У висновку на реєстрацію домоволодіння від 27.11.1953 року зазначено, що новозбудоване домоволодіння по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 (а.с. 16-17).

Згідно нотаріально посвідченого договору дарування відомо, що 29.12.1970 року ОСОБА_3 подарував частину даного будинку своєму синові ОСОБА_4 , 1932 р.н. (а.с. 18-19).

11 жовтня 1990 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір довічного утримання, згідно умов якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_1 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, які знаходяться у АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці, площею 600 м.кв. На підставі даного договору відповідач-1 отримала реєстраційне посвідчення, видане Самбірським МБТІ, про право власності на 1/2 частину житлового будинку (а.с. 20, 82-83).

Згідно технічного паспорту, складеного Самбірським МБТІ 08.07.1991 року відомо, що загальна житлового будинку складала 135,4 м.кв., з них підвал площею 32,3 м.кв. (підвал складався приміщень, позначеними на технічному плані цифрами «І», площею 16,0 м.кв., та «II», 16,3 м.кв.), квартира АДРЕСА_3 , площею 48,1 м.кв. (квартира складається з приміщень, них на технічному плані цифрами «2-1», площею 9,2 м.кв., «2-2», площею 18,3 м.кв. та площею 20,6 м.кв., що сумарно становить 48,1 м.кв.) та квартира АДРЕСА_4 , площею 55,0 м.кв. (квартира складається з приміщень, позначених на технічному плані цифрами «1-1», площею 4,9 «1-2», площею 10,0 м.кв, «1-3», площею 20,9 м.кв., «1-4», площею 19,2 м.кв., що сумарно становить 55,0 м.кв.). Також у технічному паспорті є інформація про співвласників будинку по АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_4 1/2 і ОСОБА_1 . Як вбачається з експлікації приміщень, домоволодіння складалося з житлового будинку 1950 року побудови (літера А-1), стайні (літера Б), гаража (літера В), літньої кухні (літера Г), стайні (літера Д), вбиральні (літера Е), відмостки та огорожі (а.с. 13-15).

Із витягу з рішення виконкому Самбірської міської ради народних депутатів від 25.09.1991 № 533 відомо, що ОСОБА_3 дозволено узаконити раніше переобладнаний сарай під гараж по АДРЕСА_1 (а.с. 87).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як наведено вище, співвласниками будинку по АДРЕСА_1 є: ОСОБА_4 і ОСОБА_1 .

Згідно копії розпорядження виконкому Самбірської міської ради від 02.03.1998 року № 19 відомо про надання дозволу підприємцю ОСОБА_5 на відкриття торгової точки-магазину по АДРЕСА_5 (а.с. 88).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 (а.с. 27).

Із технічного паспорту, складеного МБТІ 12.03.2001 року відомо, що площа будинку за адресою АДРЕСА_1 збільшилась та становить 153,9 м.кв. Зокрема відповідачем-1 добудовано сіни (приміщення позначене літерою А), тамбур (приміщення позначене літерою А-1), реконструйовано гараж у магазин (позначений літерою Б-2).

Таким чином, станом на 2001 рік будинок складався з приміщень: «І», площею 3,5 м.кв, 1, площею 14,2 м.кв., 1-2, площею 1,4 м.кв., 1-3, площею 4,7 м.кв., 1-4, площею 7,8 м.кв., 1-5, щею 20,6 м.кв., 1-6, площею 18,3 м.кв., 1-7, площею 1,4 м.кв., 1-8, площею 9,2 м.кв. 1-10, щею 10,3 м.кв., 1-11, площею 8,6 м.кв., 1-12, площею 20,4 м.кв. Додатково споруджений магазин, площею 79,1 м.кв.

Із довідки Самбірського МБТІ від 14.05.2001 року, відомо, що згідно заяв співвласника ОСОБА_1 та спадкоємця частини будинку ОСОБА_6 , МБТІ провело перерахунок ідеальних долей у будинковолодінні АДРЕСА_6 , пропорційно сторони користувались частинами житлового будинку та надвірних споруд у співвідношенні 61/100 (відповідач-1) та 39/100 (спадкоємець ОСОБА_6 ) (а.с. 91).

Рішенням Самбірської міської ради від 22.05.2001 року № 203 прийнято в експлуатацію самовільно добудовані та реконструйовані: ОСОБА_4 - гараж, розміром 4,0 на 6,0 м.кв., ОСОБА_1 - веранду (у складі сіней площею 20,3 м.кв. та тамбура площею 3,5 м.кв.), а також переобладнаний гараж у магазин, загальною площею 43,4 м.кв. Пунктом 2 вказаного рішення доручено Самбірському МБТІ провести перерозподіл долей власності у будинку та видати свідоцтво на право власності (а.с. 178).

Із копії рішення виконкому Самбірської міської ради Львівської області від 21.06.2001 року № 260 відомо, що розглянувши спільні заяви ОСОБА_1 та спадкоємця частини будинку ОСОБА_6 , розрахунок ідеальних часток будинковолодіння АДРЕСА_1 , проведений Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації для оформлення спадщини після смерті співвласника ОСОБА_4 про затвердження ідеальних часток, відкриття окремих господарських номерів і закріплення земельних ділянок, виконавчий комітет Самбірської міської ради прийняв рішення № 260, відповідно до якого було вирішено: затвердити ідеальні частки будинковолодіння АДРЕСА_1 та переоформити право власності відповідно: -за ОСОБА_1 61/100; - за ОСОБА_4 , 39/100. Самбірському міжміському бюро технічної інвентаризації провести перереєстрацію і видати свідоцтва про право власності (а.с. 120-121).

26 вересня 2008 року Самбірською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 783/2008 після смерті ОСОБА_4 . Як вбачається з документів, які містяться у даній справі, 26 вересня 2008 року до Самбірської державної нотаріальної контори звернулись ОСОБА_6 (дружина померлого) та ОСОБА_3 (син померлого - позивач-2 у даній справі). 26 вересня 2008 року ними вчинена заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у якій нотаріуса було повідомлено, що на день смерті спадкодавця обсяг спадкового майна складається з 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . Окрім того, у спадковій справі також міститься заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, вчинена 16 липня 2010 року ОСОБА_2 (внуком померлого - позивач-1 у даній справі). У даній заяві ОСОБА_2 вказав, що на день смерті його діда обсяг спадкового майна складається з 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 237-238).

Згідно представлених Самбірською державною нотаріальною конторою копій матеріалів спадкової справи, у ній наявний оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок від 13.08.2001 р., який засвідчує, що померлий ОСОБА_4 є власником 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 (а.с. 244).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 240).

У матеріалах спадкової справи наявний оригінал отриманого ОСОБА_6 витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданий Самбірським МБТІ 06.11.2008 року, з якого чітко вбачається розподіл часток у житловому будинку АДРЕСА_1 в пропорції 39/100 за ОСОБА_4 та 61/100 за ОСОБА_1 (а.с. 245-246).

За результатами поданих спадкоємцями майна ОСОБА_4 заяв про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом державним нотаріусом Мариняк Н.М. 16.07.2010 р. видано усім трьом спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з 39/100 житлового будинку АДРЕСА_1 . У вказаному свідоцтві є посилання на Свідоцтво про право власності на житловий будинок від 13.08.2001 р. та рішення виконкому Самбірської міської ради від 21.06.2001 р. № 260 (а.с. 256).

Також із вказаних копій свідоцтв про право на спадщину за законом відомо, що спадкоємцям зазначеного у цих свідоцтвах майна ОСОБА_4 до 1/3 частки кожному є дружина ОСОБА_6 , син ОСОБА_3 та внук ОСОБА_2 . В подальшому проведено реєстрацію права власності за кожним з них на 13/100 частки, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.08.2010 року (а.с. 204-206).

Рішенням Самбірської міської ради від 01.07.2003 р. № 39 з урахуванням змін, внесених рішенням від 29.12.2003 року № 37, вирішено передати у власність земельну ділянку ОСОБА_1 61/100 ч, ОСОБА_4 39/100 ч. (спільна часткова власність) на АДРЕСА_1 , площею 793 м.кв. (600 м.кв. та 193 м.кв. із земель запасу міськземфонду) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с. 41-42, 126-129, 130-131).

На підставі даного рішення 03.04.2004 року відповідачу-1 видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0793 га (а.с. 39).

Із долученого до матеріалів справи Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, який був виданий 06.11.2008 року заявнику ОСОБА_6 відомо, що власниками на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 21.06.2001 року на будинок за адресою АДРЕСА_1 вказані ОСОБА_4 його частка становить 39/100 та ОСОБА_1 її частка складає 61/100 (а.с. 200).

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 28).

Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Тобто право спадкоємця є похідним від прав, які існували у спадкодавця на момент відкриття спадщини та успадкувати можливо тільки те майно, яке належало спадкодавцю на час смерті.

Згідно даних спадкової справи № 783/2008 відомо, що після смерті ОСОБА_4 , ще ІНФОРМАЦІЯ_5 до Самбірської державної нотаріальної контори звернулись ОСОБА_6 (дружина померлого) та ОСОБА_3 (син померлого - позивач-2 у даній справі) із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та зазначено, що на день смерті спадкодавця обсяг спадкового майна складається з 39/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 .

Позивач-1, так і позивач-2, отримавши видані їм 16.07.2010 року свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку від 39/100 частин житлового будинку на АДРЕСА_1 , підтвердили свою згоду на розподіл житлового будинку у пропорції 61/39 %, а також були обізнані про такий розподіл.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04.08.2021 у справі № 910/3372/19, предмет і підстави позову визначаються самостійно позивачем і суд не може виходити за межі відповідних вимог.

На суд покладено обов`язок вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб. У той же час, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

Такі правові висновки є усталеними та знаходять втілення, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 908/2637/20, від 29.09.2021 у справі № 910/17079/19, від 16.09.2021 у справі № 922/3059/16, від 26.01.2021 у справі № 923/722/19, від 29.10.2020 у справі № 917/814/16, від 29.01.2020 у справі № 904/5265/18, від 28.01.2020 у справі № 912/653/19, від 06.11.2019 у справі № 909/51/19, від 25.06.2019 у справі № 5023/5836/12, від 19.06.2019 у справі № 910/19581/16, від 05.06.2019 у справі № 909/452/18, від 18.03.2019 у справі № 908/1165/17, від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15.

При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду, що позивачам ще до 16.07.2010 року було чітко відомо про існування свідоцтва про право власності на житловий будинок від 13.08.2001 р., виданого Виконкомом Самбірської міської ради Львівської області на підставі рішення виконкому Самбірської міської ради від 21.06.2001 р. № 260 про те, що померлий ОСОБА_4 був власником лише 39/100 частин житлового будинку на АДРЕСА_1 .

Саме за життя ОСОБА_6 , спадкоємця частини будинку після смерті чоловіка ОСОБА_4 , МБТІ провело перерахунок ідеальних долей у будинковолодінні АДРЕСА_6 , та зазначено частки у співвідношенні 61/100 (відповідач-1) та 39/100 (спадкоємець ОСОБА_6 ). ОСОБА_6 та позивачі у даній справі отримавши видані їм 16.07.2010 року свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частку від 39/100 частин житлового будинку на АДРЕСА_1 , провели реєстрацію права власності за кожним з них на 13/100 частки. Ні ОСОБА_6 , ні позивачі не оспорювали на той момент прийняті рішення. У вказаному свідоцтві є посилання на Свідоцтво про право власності на житловий будинок від 13.08.2001 р. та рішення виконкому Самбірської міської ради від 21.06.2001 р. № 260.

Враховуючи, що позивачі успадкували саме 39/100 частин житлового будинку на АДРЕСА_1 , тому їхнє право на спадкування не є порушеним, оскільки саме 39/100 частин будинку і належало спадкодавцеві, про що всім сторонам у справі було достеменно відомо.

Отже, доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими, не підлягають задоволенню та не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції порушено норми матеріального чи процесуального права під час розгляду даної справи, а тому оскаржуване рішення суду належить залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 30 червня 2023 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.