Справа № 459/1026/23
Провадження № 2/459/171/2023
У Х В А Л А

про забезпечення позову

10 квітня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі: судді Грабовського В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання коштів спільним майном подружжя, стягнення горошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

27.03.2023 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить: визнати спільним майном подружжя грошові кошти, які надані в позику згідно договору позики від 01.09.2022 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на суму 28130,00 доларів США; стягнути з відповідачів грошові кошти у розмірі 14065,00 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на подання позову становить 514337,36 грн.

07.04.2023 року позивач подала заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування заяви зазначила, що шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 був укладений 11.10.2014 року, а розірвано заочним рішення суду від 20.03.2023 року. За час спільного проживання ними було надано в позику ОСОБА_3 за договором позики від 01.09.2022 року 28130,00 доларів США, на забезпечення якого був укладений іпотечний договір, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 . На укладення вищевказаного договору нею була надана письмова заява у нотаріуса. Строк виконання вищевказаного зобов`язання минув 01.03.2023 року, проте кошти не повернуті. Оскільки вищевказана квартира, яка зареєстрована за ОСОБА_3 та перебуває у заставі у ОСОБА_2 , може у будь-який час бути відчуженою третім особам, що унеможливить або утруднить у майбутньому виконання судового рішення у справі, вважає за необхідне накласти на неї арешт.

З`ясувавши обставини розглядуваного питання, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з огляду на таке.

Судом встановлено, що шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 11.10.2014 року, розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20.03.2023 року.

Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна № 320861039 від 23.01.2023 року квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у власності ОСОБА_3 , була передана в іпотеку для забезпечення зобов`язань ОСОБА_3 за договором позики № 1840 від 01.09.2022 року, строк виконання основного зобов`язання 01.03.2023 року, розмір зобов`язання 28130,00 доларів США, іпотекодержателем є ОСОБА_2 .

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України (далі - ЦПК) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ст. 149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК).

Згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Як зазначено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи те, що між сторонами існує спір, предметом якого є право на грошові кошти, надані у позику ОСОБА_3 , об`єктом забезпечення якого є нерухоме майно, яке перебуває у його власності та в іпотеці у ОСОБА_2 , беручи до уваги стосунки, які склалися між позивачем та ОСОБА_2 , побоювання позивача щодо відчуження забезпеченого майна, суд вважає доведеним те, що існує реальна загроза істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Тому позов підлягає забезпеченню у спосіб накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 співмірно із заявленими позивачем вимогами.

Підстави для зустрічного забезпечення позову відсутні.

Ухвала виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Одночасно, при зверненні із заявою про забезпечення позову, заявник просить звільнити його від сплати судового збору, мотивуючи своє клопотання відсутністю будь-яких доходів за попередній рік.

Відповідно ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно п. 1. ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 % розміру річного доходу позивача за попередній рік.

З огляду на викладене, а також те, що у заявника відсутні будь-які доходи за попередній рік, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подачу заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 154, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заявузадовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у межах суми 514337,36 грн.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала виконується негайно.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу складено 10.04.2023 року.

Суддя: В. В. Грабовський