Справа № 299/173/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 квітня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Готри Т.Ю., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судового засідання: Сливка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бора Юрій Васильович, на заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Кашуба А.В., за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення порушень правил добросусідства

встановив:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення порушень правил добросусідства.

В обґрунтування позову посилався на те, що він є власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 . Відповідач проживає в сусідньому житловому будинку по АДРЕСА_2 , який розміщений вздовж (паралельно) спільної межі земельних ділянок та їх земельні ділянки є суміжними. На стіні власного житлового будинку ОСОБА_2 облаштувала димохід. Низька висота димохідного каналу не забезпечує нормальну тягу і всі продукти згоряння залишаються у межах подвір`я позивача. Внаслідок експлуатації відповідачем димоходу, дворогосподарство позивача є постійно задимленим, перебування позивача на власному подвір`ї є неможливим.

Позивач звертався зі скаргами до компетентних органів, якими було встановлено, що при спорудженні відповідачем спірного димоходу було порушено вимоги п.6.8.11 ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування». Позивачу було рекомендовано звернутися до суду та запропоновано розробити проектну пропозицію на облаштування димоходу, оскільки горизонтальна відстань між виходом димоходу та прилеглої сусідньої будівлі складає менше 15 м.

Враховуючи вищенаведене ОСОБА_1 просив суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 припинити експлуатацію димоходу на житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 до облаштування його відповідно до вимог ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», ДБН В.2.5-20-2018 «Газопостачання. Інженерне обладнання будинків і споруд», ДСТУ БЕ №13384-1:2010 «Димоходи. Методи теплотехнічного та аеродинамічного розрахунків».

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що заявлені позовні вимоги базувались на порушенні відповідачем положень ст.319 ЦК України, ст.103 ЗК України, ст.ст. 15, 19 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ст.12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.27 Закону України «Про архітектурну діяльність». А саме, внаслідок влаштування власником сусіднього дворогосподарства твердопаливної котельні та виводу димохідного каналу на територію суміжної земельної ділянки має місце негативний вплив на умови проживання позивача. Але суд першої інстанції звернув увагу тільки на порушення державних будівельних норм та правил, при цьому залишив поза увагою порушення ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», хоча також має місце факт вчинення відповідачем самочинного будівництва. Відповідач в судовому засіданні визнала той факт, що жодної документації технічного характеру для облаштування димоходу нею не замовлялося та не отримувалося.

Таким чином, відповідач самовільно, без виготовлення проектної або дозвільної документації переобладнала систему опалення житлового будинку шляхом влаштування димохідного каналу твердопаливної котельні на суміжній з його дворогосподарством стіні власного житлового будинку. Експлуатація об`єктів самовільного будівництва не допускається. Таким чином хибні припущення суду першої інстанції щодо причинно-наслідкового зв`язку між діянням відповідача та явищем, що порушує право позивача повністю спростовуються.

У судове засідання сторони не з`явились, але повідомлені належним чином про дату, час та місце судового засідання, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. За цієї обставини, неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, що визначено частиною 2 статті 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів, вважає, що така підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відхиляючи позовні вимоги суд першої інстанції обґрунтовував свій висновок виходячи з припущень, вдавшись до спростування тих обставин, які не впливають на факт спричинення перешкод внаслідок спорудження димоходу, який не відповідає вимогам ДБН. В той же час відповідачка не надала суду доказів того, що перешкоди позивачу спричиняються не внаслідок порушення при зведенні димоходу, а внаслідок нерівностей рельєфу місцевості та низького атмосферного тиску повітря. Зазначеного висновку суд дійшов у супереч наявних доказів, що підтверджують позовні вимоги, які безпідставно суд залишив поза увагою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

А ч. 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Так з приписів ст. 76, ч.ч. 1, 2 ст. 77, ст.ст. 78, 79 і 80, ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником домогосподарства в АДРЕСА_1 , де проживає він та його дружина.

ОСОБА_2 є сусіднім землекористувачем та власником дворогосподарства в АДРЕСА_1 , де вона проживає разом із сім`єю.

Зі змісту протоколу засідання погоджувальної комісії Великокопанської сільської ради Виноградівського району від 12.11.2019 року встановлено, що на розгляд комісії було передано скаргу ОСОБА_3 щодо встановлення димоходу на тильній стороні житлового будинку, що виходить на земельну ділянку ОСОБА_3 . За результатами виїзду на місце та перевірки обставин скарги комісія установила, що дим із димоходу, спорудженого на тильній стіні житлового будинку ОСОБА_2 , низько вкриває подвір`я дворогосподарства ОСОБА_3 за «низького атмосферного тиску повітря».(а.с.9)

Як слідує з висновку Виноградівського районного відділу Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Закарпатській області, влаштований димар житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , користувачем ОСОБА_2 , не відповідає вимогам ДБН В.2.5-67:2013, п.6.8.11. Тому управління рекомендує ОСОБА_2 влаштувати вказаний димар згідно вимог п.6.8.11 ДБН В.2.5-67:2013.(а.с.10)

За змістом висновку сектору містобудування та архітектури Виноградівської РДА від 24.12.2019 №К-83/01-08/972 під час спорудження димоходу слід дотримуватися державних будівельних, протипожежних норм.

В судовому засіданні ОСОБА_2 підтвердила, що проектна документація для спорудження окремого димоходу вздовж зовнішньої стіни житлового будинку відповідним фахівцем в галузі будівництва не розроблялася, розрахунки параметрів димового каналу не здійснювалися.

Зі звіту про проведення технічного обстеження, проведений інженером технічного нагляду за будівництвом об`єктів архітектури ОСОБА_4 від 28.02.2020 слідує, що житловий будинок позивача та житловий будинок відповідача є сусідніми будівлями та розташовані на ділянці з горбистим рельєфом. ОСОБА_2 влаштувала в підвальному приміщенні свого будинку котельню та спорудила димохід (димовий канал) вздовж зовнішньої стіни будинку. При цьому розрахункова висота димоходу не визначена, під дією атмосферного тиску повітря дим і сажа осідають на подвір`ї ОСОБА_1 . Більше того, димохід споруджено без розроблення фахівцем відповідної спеціалізації проектної пропозиції з метою відповідності будівництва державним будівельним нормам та пожежній безпеці. До звіту додані фотознімки, на яких є фотозображення димоходу.

Як передбачено частинами 2, 4, 5 статті 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, частина 2 статті 386 ЦК України.

За змістом статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як наведено в абзаці 5 частини 1 статті 27 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року за № 687-XIV, замовники під час створення об`єкта архітектури зобов`язані не порушувати під час організації і виконання будівельних робіт законні права та інтереси користувачів прилеглих земельних ділянок, власників розташованих на них будинків і споруд, відшкодовувати завдані їм збитки відповідно до закону.

Пунктами б, в частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25 червня 1991 року за № 1264-XII передбачено, що громадяни України зобов`язані: здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів; не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб`єктів.

У частині 2 статті 19 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» від 24 лютого 1994 року за № 4004-XII зазначено, що підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні своєї діяльності зобов`язані вживати необхідних заходів щодо запобігання та усунення причин забруднення атмосферного повітря, фізичного впливу на атмосферу в населених пунктах, рекреаційних зонах, а також повітря у жилих та виробничих приміщеннях, у навчальних, лікувально-профілактичних та інших закладах, інших місцях тривалого чи тимчасового перебування людей.

Відповідно до 6.8.11 ДБН В.2.5-67:2013 "Опалення, вентиляція та кондиціонування" /затверджених Наказом Міністерства регіонального розвитку,

будівництва та житлово-комунального господарства від 25.01.2013 № 24 (із змінами Наказу № 410 від 28.08.2013)/ - Гирло димової труби слід розташовувати на висоті від колосникової решітки не менше ніж 5 м.

Висоту димової труби, що розташована на відстані, яка дорівнює або більша за висоту суцільної конструкції, що виступає над покрівлею, слід приймати:

- не менше ніж 0,5 м над плоскою покрівлею;

- не менше ніж 0,5 м над гребенем даху або парапетом - при розташуванні труби на відстані до 1,5 м від гребеня або парапету;

- не нижче гребеня даху або парапету - при розташуванні димової труби на відстані від 1,5 до З м від гребеня або парапету;

- не нижче за лінію, що проведена від гребеня донизу під кутом 10° до горизонту при розташуванні димової труби від гребеня на відстані більше 3 м.

Димову трубу необхідно виводити вище покрівлі більш високої будівлі, до якої прибудована будівля з пічним опаленням.

Димову трубу слід виводити не нижче лінії, що проведена під кутом 10° до горизонту і є дотичною до контуру вищої будівлі, що розташована поруч з будівлею з пічним опаленням.

Висоту витяжного вентиляційного каналу, розташованого поруч з димовою трубою, слід приймати такою, що дорівнює висоті цієї труби.

У матеріалах справи наявний Звіт про проведення технічного обстеження від 28.02.2020, який складено інженером з технічного нагляду за будівництвом будівель і споруд ОСОБА_4 . Під час здійснення обстеження виявлено, що ОСОБА_2 , яка проживає в будинку АДРЕСА_1 влаштувала у підвалі будинку котельню з якої виходить димохід. Димохід влаштовано на відстані 1 метр від межі житлового будинку ОСОБА_1 , що є грубим порушенням будівельних норм та правил (ДБП В.2.5-77: 2014р. гл. 9.3) та екологічних норм статей 10, 11 ЗУ «Про охорону атмосферного повітря», а саме:

- не визначена розрахункова висота димоходу та не виконано умов для забезпечення перевищеного джерела викидів для подальшого зниження їх забруднюючими речовинами;

- під дією атмосферного тиску повітря, весь угарний газ і сажа осідає на подвір`ї ОСОБА_1 , що приносить небезпеку життю та здоров`ю сім`ї мешканців будинку.

З долучених до звіту фото-світлин вбачається, що димохід збудовано на тильній стіні житлового будинку ОСОБА_2 та висота димоходу (комина) не виступає над гребенем даху, а лише підходить у висоту до гребеня покрівлі, а.с. 37-41.

А звідси, колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 під час виконання будівельних робіт пов`язаних з влаштуванням димоходу припустилась порушень державних будівельних норм та законодавчих вимог, що порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 як власника прилеглої земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку і споруд. Зазначене порушення перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку, оскільки саме зведення димоходу в порушення будівельних вимог призводить до задимлення угарними газами подвір`я ОСОБА_1 , а не наявність горбистої місцевості та/або наявність несприятливих погодних умов, які є похідними за наведених умов, а не основними.

Водночас, твердження суду першої інстанції стосовно того, чи причиною задимлення подвір`я позивача є невідповідність димового каналу, спорудженого відповідачем, а не безпосередньо наявність горбистого рельєфу місцевості та несприятливих погодних умов, є необґрунтованим доводом без посилання на конкретний доказ, яке ґрунтується суто на припущеннях, а не на фактичних обставинах справи.

Відтак, ОСОБА_1 довів належними та допустимими доказами, що задимлення його подвір`я угарними газами, які виходять зі зведеного ОСОБА_2 в порушення будівельних норм димоходу (комина), перешкоджає йому вільно користуватись своєю садибою, та несе шкоду власному здоров`ю і членам сім`ї.

Тож, зважуючи на встановлене в контексті вимог пунктів 1 - 4 частини 1 статті 376 ЦПК України, колегія суддів належним чином дослідивши усі надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшла обґрунтованого висновку про те, що право позивача у спірних правовідносинах є порушеним, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню за вищенаведених доводів, та у зв`язку із цим доводи апеляційної скарги є підставними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

ОСОБА_1 за подання позовної заяви сплатив судовий збір у сумі 840,80 гривень, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на його користь, а.с. 4.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 27.04.2021 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у розмірі 1261,20 грн. до ухвалення судового рішення апеляційним судом, а.с. 97.

А звідси, судовий збір у розмірі 1261,20 грн. за подачу апеляційної скарги, сплату якого відстрочено ОСОБА_1 , належить стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.

Враховуючи на ведене та керуючись вимогами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бора Юрій Васильович, задовольнити.

Заочне рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 19 березня 2021 року скасувати та постановити у даній справі постанову про задоволення позову.

ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні власним житловим будинком та земельною ділянкою, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , у Виноградівській громаді Берегівського району, Закарпатської області, шляхом припинення експлуатації нею прибудованого димоходу (комина) до житлового будинку АДРЕСА_1 до облаштування такого об`єкту відповідно до вимог ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування», ДБН В.2.5.-20-2018 «Газопостачання. Інженерне обладнання будинків» та ДСТУ Б EN 13384-1:2010 «Димоходи. Методи теплотехнічного та аеродинамічного розрахунків».

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 , у Виноградівській громаді Берегівського району, Закарпатської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання АДРЕСА_1 , у Виноградівській громаді Берегівського району, Закарпатської області судові витрати у розмірі 840,80 гривень, судового збору та на користь держави судовий збір у розмірі 1261,20 гривень за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 12 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: