ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 199/3519/23
Провадження № 2/210/1118/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 червня 2023 року

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, -

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2023 року представник Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» (далі - КП «Дніпроводоканал») Якименко Анастася Юріївна звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення та просила суд, стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахування 3% річних та інфляційного збільшення в розмірі 10451грн. 66коп., з них: 9096грн. 67коп. - сума основного боргу, 149грн. 11коп. - 3% річних та інфляційне збільшення - 1205грн. 88коп. на користь КП «Дніпроводоканал» та витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684грн. 00коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначила, що між КП «Дніпроводоканал» ДМС та ОСОБА_1 встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно Рішення ДМР №526 від 20.04.1995р. про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачем, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкритий особовий рахунок. Відповідно до розрахунку сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_1 , якому відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 та станом на 31.01.2023 р. складає 9096грн. 67коп. Враховуючи вищевикладене, позивач здійснив розрахунок боргу відповідачів з урахуванням положень ст.625 ЦК України. Позивачем було направлено ОСОБА_1 досудове повідомлення в порядку досудового врегулювання спору, у якому вимагалося виконати зобов`язання у добровільному порядку, шляхом оплати на поточний рахунок КП «Дніпроводоканал» суми боргу у розмірі 10451грн. 66коп., але відповідачем не було направлено жодних відповідей або заперечень на досудове повідомлення. У зв`язку з чим, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах КП «Дніпроводоканал».

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Богун О.О. від 03 травня 2023 року вказану цивільну справу було передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с.17).

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2023 року, вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю. (а.с.22).

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 червня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін (а.с.23).

23 червня 2023 року на адресу суду через електронну підсистему «Електронний суд» від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В обґрунтування чого зазначив, що 01.12.2022 року згідно договору дарування нерухомого майна посвідченого приватним нотаріусом Кир`як С.А. та зареєстровано в реєстрі №764, відповідач набув право власності на 3/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Договором дарування не передбачено будь-яких обов`язків відповідача щодо сплати за житлово-комунальні послуги, які надавалися попереднім власникам майна. На думку відповідача, належними відповідачами за вказаним позов до 01.12.2022 року є колишні власники майна, що вказані в договорі дарування, а не відповідача. Відповідач не бажаючи тимчасово користуватися послугами позивача, встановив 01.12.2022 року прилад обліку холодної води. На далі прилад обліку на кухні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , прилад обліку на момент встановлення мав показання 0 метрів кубічних. Для опломбування та реєстрації приладу обліку відповідач 02.12.2022 року звернувся до позивача, але отримав відмову, оскільки позивачу не вистачало довідки про склад сім`ї або зареєстрованих осіб за місцем встановлення приладу обліку холодної води. Відповідач в той ж день 02.12.2022 року звернувся за отримання довідки про склад сім`ї або зареєстрованих осіб у відділ обліку проживання фізичних осіб Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпро, який її надає через п`ять робочих днів після отримання заяви власника. 09.12.2022 року відповідач отримав довідку про склад сім`ї або зареєстрованих осіб №6367, згідно прав передбачених п.5 та 6 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідач 09.12.2022 року звернувся до позивача із заявою надавши пакет документів та зазначивши у вказаній заяві, що він не визнає вказану позивачем заборгованість станом на 01.12.2022 року, оскільки є власником з 01.12.2022 року і будь-які послуги від позивача до часу звернення не отримував.21.12.2022 року представником позивача було складено Акт опломбування, на момент опломбування показники складали 0 метрів кубічних, що свідчить про відсутність надання послуг з водопостачання та водовідведення в період з 01.12.2022 року по 21.12.2022 року. У зв`язку з чим, просив суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог, окрім того вказав, що попередній орієнтований розрахунок судових витрат становить 5068,80грн., документи щодо надання правової допомоги та оплати за поштові відправлення №517, долучені відповідачем до вказаного відзиву.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з ч.1 ст.68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Судом встановлено, що відповідно до відповіді №55623 з Єдиного державного демографічного реєстру зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 , дата реєстрації 15.12.2016 року (а.с.15-16).

Відповідно до Довідки №б/н про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 14 березня 2023 року виданої за підписом начальника управління КП «Дніпроводоканал» ДОР Дробчак О.В., за адресою: АДРЕСА_3 до складу сім`ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_1 (а.с.8).

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по централізованому постачанню холодної води та водовідведення, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (далі - Правила).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.5 Закону №2189-VIII, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п.6 ч.1 ст.1 Закону № 2189-VIII).

Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону №2189-VIII встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.3 ст.9 Закону №2189-VIII).

Відповідно до положень п.17 Правил, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води.

Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (пункт 20 Правил).

Згідно п. 21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Так, відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Стаття 525 ЦК України передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» щомісячно здійснюється централізоване постачання холодної води і водовідведення до житла відповідача.

Згідно ст.526 ЦПК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст.322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Отже, враховуючи положення ст.ст.317, 322, 360 ЦК України власник квартири зобов`язаний нести витрати з її утримання, у тому числі оплачувати комунальні послуги, незалежно від того, проживає він у належній йому квартирі чи ні, якщо він в установленому порядку не відмовився від надання таких послуг (Постанова КЦС ВС від 02.04.2020 року у справі №757/29813/17-ц).

При зверненні до суду 28.04.2023 року, позивачем пред`явлені ним вимоги мотивовані тим, що відповідач є споживачами послуг з водопостачання та водовідведення в період з липня 2018 року по січень 2023 року.

Разом з тим, в ході розгляду справи судом встановлено наступне, що з копії договору дарування від 01.12.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кир`як С.А., зареєстрованим у реєстрі за №764 встановлено, що право власності на 3/4 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровано за гр. ОСОБА_1 .

Тобто, відповідач ОСОБА_1 став власником 3/4 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 лише з 01.12.2022 року, відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 з 15.12.2016 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . З вказаного слідує, що в період з липня 2018 року по грудень 2022 року відповідач не був власником квартира за адресою АДРЕСА_1 . Позивачем не надано суду доказів, що відповідач був користувачем послуг за вказаною адресою в спірний період.

Щодо стягнення заборгованості в період з 01.12.2022 року по січень 2023 року, суд зазначає, що відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем в грудні 2022 року опломбовано лічильник 21.12.2022 року, покази лічильника 0, нараховано за отримані послуги 109,67грн., в січні 2023 року покази лічильника 0, нараховано 109,67грн. Відповідно до Акту допуску до експлуатації квартирного лічильника холодної/гарячої води від 22.12.2022 року, в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 був встановлений прилад обліку води ECOSTAR E-C №2399522 з показами лічильника 0кб.м.

Тобто, нарахована заборгованість за отримані послуги позивача за період з грудня 2022 року по січень 2023 року є необґрунтованою, оскільки повинна бути розрахована за фактично отримані послуги відповідно до показників лічильника, які згідно розрахунку становлять 0кб.м.

Відповідно ч.2 ст.48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

За змістом ст.51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Як випливає зі змісту ст.ст.51, 175 ЦПК на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст.51 ЦПК України та з урахуванням ч.5 ст.12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача.

Таким чином, суд, як орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п.1 ч.1 ст.189 ЦПК та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову Комунального підприємства «Дніпроводоканал» до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.64, 67, 68 ЖК України, ст.ст.10, 12, 13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства «Дніпроводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: Комунальне підприємство «Дніпроводоканал», , адреса місцезнаходження: 49001, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Троїцька, 21а;

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Суддя: Н. Ю. Вікторович