Єдиний унікальний номер: 728/1425/22
Номер провадження 2/728/25/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року Бахмацький районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючої судді Глушко О.І.

при секретарі Коваленко В.В.

за участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Шелудька Є.В.

відповідачки ОСОБА_2 та її представника - адвоката Ковалюха В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмачі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В:

02.11.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення.

В своїй заяві вказала, що у листопаді 2021 року домовилися з ОСОБА_3 про купівлю належного йому житлового будинку за АДРЕСА_1 за 77264.00 гривень.

Після сплати коштів останній дозволив користуватися будинком, допоки будуть виготовлятися необхідні документи для укладення договору купівлі - продажу в нотаріуса.

Зі згоди попереднього власника - ОСОБА_3 вона вселила в будинок свого брата ОСОБА_4 та свою матір - ОСОБА_5 , яких він прописав у вказаному житлі за її усним дорученням і з 09.11.2021 року вони почали там проживати. Сама ж вона проживала в іншому населеному пункті і потреби у проживанні в с. Гайворон не мала.

У грудні 2021 року брат привів у зазначений будинок свою дружину ОСОБА_2 , яка проживає у ньому до даного часу без реєстрації.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати - ОСОБА_5 і в будинку залишилися проживати брат з дружиною.

Внаслідок збройної російської агресії технічний паспорт на домоволодіння своєчасно виготовлено не було, в зв`язку з чим вона не могла переоформити нерухомість на себе. Крім того війська російської федерації 01.04.2022 року в с. Гайворон Ніжинського району вбили її брата ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 залишилася проживати в будинку без реєстрації та її особистої згоди.

03.10.2022 року, на підставі договору купівлі - продажу, вона набула права власності на житловий будинок із земельною ділянкою за вищевказаною адресою та неодноразово зверталася до ОСОБА_2 з проханням виселитися з будинку, так як вона особисто не надавала їй згоди на проживання в ньому. До того ж, ОСОБА_2 має власне житло в АДРЕСА_2 .

Проживання ОСОБА_2 у належному їй житловому будинку порушує її права, як власника, так як вона позбавлена можливості зайти до свого будинку, прибрати прилеглу територію та зробити ремонт, в зв`язку з чим просила виселити ОСОБА_2 з житлового будинку за АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою суду від 24.11.2022 року відкрито провадження по справі визначенням її розгляду за правилами загального позовного провадженя та призначено підготовче засідання на 13.12.2022 року на 10.00 годину.

Ухвалою суду від 27.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.01.2023 року.

13.12.2022 року відповідачка ОСОБА_2 подала відзив на позов, в якому просила відмовити в його задоволенні так як вважає, що викладені в даній заяві обставини, на які посилається позивачка, не відповідають дійсності та є безпідставними. Зазначила, що житловий будинок за АДРЕСА_1 придбав за власні кошти ОСОБА_4 , з яким вона проживала однією сім`єю, про що мається розписка на підтвердження передачі коштів. Мати ОСОБА_4 жодного дня не проживала в даному будинку. ОСОБА_4 , як учасник бойових дій, мав кошти на придбання житла, так як отримав компенсацію за втрату працездатності. Після його смерті ОСОБА_1 переконала ОСОБА_3 , що вона є спадкоємцем після померлого брата і оформила з ним договір купівлі-продажу будинку. Вона особисто не має власного житла і проживала в будинку ОСОБА_4 як член сім`ї останнього. Оформляючи будинок, ОСОБА_1 знала про те, що в ньому постійно проживає ОСОБА_2 і погодилася з правом останнньої на користування житлом. Тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, тому наступне виселення її з відповідного житла є невиправданим втручанням в приватну сферу особи, порушенням прав на повагу до житла.

21.12.2022 року позивачка ОСОБА_1 подала відповідь на відзив та просила задовольнити її позовні вимоги. Зазначила, що ОСОБА_2 ніколи не була членом сім`ї її брата ОСОБА_4 , та не проживала з ним однією сім`єю, так як останній з 03.05.2019 року був одружений з ОСОБА_6 і шлюб між ними на дату його смерті не було розірвано. Крім того, ОСОБА_4 з 26.07.2018 року проходив службу за контрактом, укладеним на три роки, як військовослужбовець Збройних сил України і в цей період перебував у пункті постійної дислокації військової частини та не проживв з відповідачкою у вказаний період. Кошти ОСОБА_3 для придбання житла вона передавала через свого брата ОСОБА_4 , так як самостійно не могла цього зробити. Згоди на проживання у будинку ОСОБА_2 вона не надавала, таку усну згоду надавав брат ОСОБА_4 . Крім того, ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_3 - попереднього власника будинку, з останнім не проживала в будинку, спільного господарста не вела та не укладала жодних угод про користування житлом.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Шелудько Є.В. підтримали позовні вимоги і просили задовольнити їх із зазначених в позовній заяві підстав.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник - адвокат Ковалюх В.М. в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити в їх задоволенні з урахуванням викладених у відзиві пояснень.

Допитаний за клопотанням сторони позивача свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що проходив військову службу разом з ОСОБА_4 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 періодично проживали разом, постійно спільно не проживали. У ОСОБА_4 було своє житло. Він цікавився за скільки можна купити в м. Бахмачі житло. Починаючи з листопада 2021 року і по день смерті ОСОБА_4 , хто з них де жив йому невідомо.

Допитаний за клопотанням сторони позивача свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що будинок по АДРЕСА_1 купувала для себе ОСОБА_1 . Кошти для сплати за його придбання остання передавала через свого брата ОСОБА_4 власнику будинку. Між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 була домовленість про те, що останній тимчасово проживатиме у даному житлі. Їх мати проживала разом ОСОБА_4 , потім захворіла і її забрала до себе в смт. Дмитрівку ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали окремо. ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_4 , ОСОБА_2 не приймала участі в його похованні та не давала коштів.

Допитаний за клопотанням сторони відповідача свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що вказаний будинок купував ОСОБА_4 у ОСОБА_3 за 130000 гривень. Він особисто був присутнім при передачі коштів в сумі 70 чи 80 тисяч гривень ОСОБА_4 ОСОБА_3 , про що на папірці із зошита була написана розписка, змісту якої він не бачив, і йому невідомо, що там було написано. Після цього у будинок вселився ОСОБА_4 сам, потім прийшла проживати ОСОБА_2 і проживала в даному житлі до смерті ОСОБА_4 . До цього ОСОБА_2 проживала вдома у с. Гайворон.

Допитаний за клопотанням сторони відповідача свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що будинок по АДРЕСА_1 продав ОСОБА_1 . Кошти в сумі 50 чи 60 тисяч гривень йому приносив брат останньої ОСОБА_4 , про що він написав розписку в присутності ОСОБА_9 . Після цього в будинок вселився ОСОБА_4 та зареєструвався за вказаною адресою. Після виготовлення необхідних документів, він з ОСОБА_1 звернулися до приватного нотаріуса в м. Бахмачі, який, в зв`язку з надмірною завантаженістю, просив звернутися до нього з приводу укладення договору купівлі-продажу через тиждень. При цьому був присутнім ОСОБА_4 . В зв`язку з військовою агресією рф проти України нотаріальні контори не працювали. ОСОБА_4 загинув. Після відновлення роботи нотаріусів разом з ОСОБА_1 вони звернулися до нотаріуса в м. Ніжині, де ОСОБА_1 передала решту коштів та уклали договір купівлі-продажу будинку за 130000 гривень. Особисто він, як власник будинку, не надавав згоди на вселення ОСОБА_2 в будинок і з ним ніхто не узгоджував цього питання. Зі слів односельців дізнався, що у будинку проживає ОСОБА_2 , але він не бачив її там жодного разу, коли приходив забрати свої речі.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні власником будинку за АДРЕСА_1 на підставі договору (надалі Договір) купівлі - продажу, укладеного 03.10.2022 року між ОСОБА_3 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, являється ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 1.6 даного Договору продавець стверджує, що у вищезазначеному житловому будинку право користування у третіх осіб, у тому числі малолітніх та неповнолітніх дітей, на відчужуваний житловий будинок, як за законом так і за договором відсутнє. Внаслідок продажу не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в т.ч. неповнолітніх, малолітніх дітей та інших недієздатних осіб, яких Продавець зобов`язаний утримувати за законом чи договором.

Згідно п. 1.8 Договору Покупець стверджує, що на час придбання житлового будинку вона в зареєстроаному шлюб не перебуває, фактично фіктивним шлюбом, однією сім`ю ні з ким не проживає, у неї немає осіб котрі могли б претендувати на зазначений у цьому договорі житловий будинок, у зв`язку з тим, що вона його купує. Житловий будинок купується за особисті кошти.

Пунком 3.1, 3.2.2 визначені обов`язки Продавця, відповідно до яких Продавець зобов`язується в строк до 06 жовтня 2022 року звільнити відчужуваний житловий будинок від речей домашнього обігу та вжитку, на момент фактичного звільнення сплатити всі платежі за надані комунальні та інші послуги; попередити Покупця про права третіх осіб на житловий будинок.

03.10.2022 року між між ОСОБА_3 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:003:0048, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 11-12).

Як вбачається зі змісту повідомлення Дмитрівської селищної ради від 21.11.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 22).

Як вбачається зі змісту довідки за № 64, виданої 12.12.2022 року КП Прилуцьке МБТІ, відповідно до наявних в архівах КП «Прилуцьке МБТІ» даних, станом на 31.12.2012 року право власності на об`єкт нерухомості - житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 , не зареєстровано (а.с. 51).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 03.05.2019 року Бахмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 уклали шлюб 03.05.2019 року (а.с. 59).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 19.04.2022 року виконавчим комітетом Дмитрівської селищної ради Ніжинського району Чернігівської області, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 62).

Згідно довідки за № 221, виданої 27.04.2022 року виконавчим комітетом Дмитрівської селищної ради, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . На день смерті був зареєстрований один (а.с 63).

Відповідно акту обстеження № 5 від 20.10.2022 року, складеного комісією в складі працівників Дмитрівської селищної ради, встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 на даний час проживає ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 68).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною третьою статті 116 ЖК УРСР передбачено, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав. Виселення цих осіб пов`язане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди, що визначено ст. 150 ЖК України.

Згідно із ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ч.1 ст. 16 ЦК України.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що відповідачка вселилася у житловий будинок за АДРЕСА_1 самоправно, без згоди попереднього власника - ОСОБА_3 , не є членом його сім`ї, та продовжує проживати в ньому після набуття позивачкою ОСОБА_1 права власності на вказане житло, що перешкоджає останній у здійсненні права власності, вимоги позивачки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

13.12.2023 року між адвокатом Шелудьком Є.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги (а.с. 30).

Згідно квитанції за № 13/12/2022 ОСОБА_1 сплатила адвокату 3000 грн. 00 коп. за надання правничої допомоги.

Крім того, позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією (а.с. 3).

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, з ОСОБА_2 на користь позивачки в рахунок повернення судових витрат слід стягнути 3992 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з житлового будинку без надання іншого житлового приміщення задовольнити повністю.

Виселити ОСОБА_2 з будинку за АДРЕСА_1 без надання їй іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3992 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок в рахунок повернення сплачених судових витрат.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , фактично проживає АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено тільки вступну і резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 14.04.2023 року.

Суддя О.І. Глушко