Справа № 355/685/23
Провадження № 2-о/355/106/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого-судді Чехова С.І.

за участю секретаря Старенької С.М.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Баришівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ обслуговування громадян №1 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

До суду з заявою звернулась заявниця ОСОБА_1 у якій просить встановити факт безперервного трудового (страхового) стажу та вироблений мінімум трудової участі в колгоспі «Іменем 40-річчя Жовтня» села Коломийчиха Сватівського району Луганської області з 06 лютого 1982 року по 20 травня 1997 року .

Свою заяву обґрунтовує тим, що вона має право оформити пенсію. З метою оформлення пенсії звернулась до Баришівського відділу обслуговування громадян №1 ГУПФУ в Київській області, однак їй було відмовлено у прийняття документів та призначенні в зв`язку з тим, що за даними документами до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі відповідно трудової книжки від 15 лютого 1985 року № НОМЕР_1 з 06 лютого 1982 року по 20 травня 1997 року, оскільки відсутня підстава (відсутня дата та підпис), а також не надано довідку про встановлення та вироблений мінімуму трудової участі в колгоспі. Місце розташування колгоспу знаходиться на окупованій території Луганської області, а саме: село Коломийчиха, Сватівського району Луганської області, надати витребувану Пенсійним фондом довідку є неможливим, про що їм достовірно відомо. Факт безперервної праці на посаді статиста в колгоспі «Імені 40-річчя Жовтня» з 06 лютого 1982 року по 20 травня 1997 року підтверджується трудовою книжкою з відповідними записами з наявними підписами та печатками, а також свідками.

Заявниця ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримала послалась на вище означені обставини.

Представник від заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України у Київської області до судового засідання не з`явився, однак повідомив суд про можливість розгляду справи за його відсутністю про задоволення заяви не заперечував.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні вказав, що дійсно заявниця працювала довгий час у колгоспі «Імені 40-річчя Жовтня» з лютого 1982 року по травень 1997 року, а потім у заснованому фермерському господарстві.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні вказав, що він також знає заявницю за фахом своєї діяльності, він відвідував колгосп «Імені 40-річчя Жовтня» спілкувався з заявницею, яка у лютому 1982 по травень 1997 рік працювала у господарстві у бухгалтерії. Після розпаду колгоспу він також займався фермерством як і заявниця, їх землі були поряд.

З копії паспорта заявниці слід, що вона є громадянкою України. (а.с.4-6)

За копією довідки від 05 квітня 2023 року №3221- слід, що заявниця взята на облік як внутрішня переміщена особа зареєстроване місце проживання село Коломийчиха Луганської області, фактичне місце проживання/перебування Київська область село Селище Броварського району. (а.с.8)

Як слід з копії трудової книжки колгоспника, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була прийнята в колгосп «Імені 40 років Жовтня» в якості статиста, наказ №2 від 06 лютого 1982 року, була звільнена 20 травня 1997 року за особистим бажанням, наказ №5 від 20 травня 1997 року, за час роботи в колгоспі була переведена на посаду бухгалтера машинно- тракторного парку наказ №13 від 09 листопада 1984 року, за наказом №8 від 29 травня 1987 року була переведена на посаду економіста по оплаті праці.(а.с.9-11)

Згідно копії рішення від 27 квітня 2023 року про відмову у призначенні пенсії №60 слід, що заявниці ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі відповідно трудової книжки від 15 лютого 1985 року з 06 лютого 1982 по 20 травня 1997 року. (а.с.13)

Вислухав пояснення заявниці, свідків дослідивши матеріали справи слід, прийти до думки про можливе задоволення заявлених вимог з таких підстав:

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Відповідно ч.1 ст.2 ЦПК України слід, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України слід, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України слід, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За ст. 76 ЦПК України « Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі і показаннями свідків.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).»

Як слід з ч.1ст.90 ЦПК України «Показання свідка-це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу.»

Як слід з ч.2 ст.315 ЦПК України, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, із змінами та доповненнями, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, як було встановлено заявниця ОСОБА_1 досягла пенсійного віку, має на руках трудову книжку з відповідними реквізитами, однак у зв`язку з бойовими діями на території Луганської області не може довідкою підтвердити свій трудовий стаж під час праці у колгоспі яку слід надати до пенсійного фонду. Під час дослідження наданих заявницею доказів та показаннями свідків у суду не виникло сумніву у тому, що заявниця працювала у колгоспі «Імені 40 років Жовтня» і має вироблений трудовий стаж та мінімум трудової участі з 06 лютого 1982 року по 20 травень 1997 року, з таких підстав вимоги заявниці законні та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13,247,263-265,273, п. 6 ч. 1 ст.315 - 319,354-355 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: відділ обслуговування громадян №1 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити юридичний факт безперервного трудового (страхового) стажу та вироблений мінімум трудової участі в колгоспі «Імені 40-річчя Жовтня» села Коломийчиха Сватівського району Луганської області з 06 лютого 1982 року по 20 травня 1997 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Київського апеляційного суду, шляхом подачі скарги через Баришівський районний суд.

Повний текст рішення складено 23 червня 2023 року.

Суддя Баришівського

районного суду С. І. Чехов