Справа № 296/8891/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" звернулось до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" заборгованість за спожитий природний газ в сумі 6 089,44 грн, інфляційні втрати в сумі 388,95 грн, 3% річних в сумі 151,36 грн та судовий збір в сумі 2 481,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на ім`я відповідачки по справі ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для здійснення обліку операцій щодо нарахувань за спожитий природний газ, який постачається Товариством з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що в період з 31.05.2019 по 01.11.2022 відповідачка ОСОБА_1 не в повному обсязі та несвоєчасно здійснювала оплату за постачання природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, становить 6 629,75 грн.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачка відзиву на позовну заяву не подавала. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, двічі направлялись на адресу відповідачки за зареєстрованим місцем її проживання, у відповідності до приписів ЦПК України. Також відповідачка повідомлялась про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.

Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідачка по справі ОСОБА_1 є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , який постачається Товариством з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ".

Згідно із наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 , в АДРЕСА_1 , за період з 31 травня 2019 року по 01 листопада 2022 року утворилась заборгованість за надані послуги зі споживання природного газу, яка становить 6 089,44 грн, та яку на момент пред`явлення позову відповідачкою добровільно сплачено не було.

Відповідно до наявного в позовній заяві розрахунку, по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 31 травня 2019 року по січень 2022 року нараховано інфляційні втрати в розмірі 388,95 грн, та за період з 11 травня 2019 року по 23 лютого 2022 року нараховано 3% річних в розмірі 151,36 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово - комунальних послуг, регулюються Законом України "Про житлово - комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII (далі - Закон №2189-VIII).

Відповідно до статті 5 Закону №2189-VIII, до житлово - комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За змістом частини першої статті 9 Закону №2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово -комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно із частиною першою статті 10 Закону №2189-VIII, ціни (тарифи) на житлово -комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими.

Статтею 19 Закону №2189-VIII передбачено, що одиниця виміру обсягу спожитого споживачем природного газу визначається правилами постачання природного газу, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постачання та розподіл природного газу споживачу здійснюються відповідно до типового договору, затвердженого Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Розділом ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 встановлено, що побутовий споживач зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору (пункт 32).

Згідно положень частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом.

Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в статті 81 ЦПК України, відповідно до положень якої доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, у ОСОБА_1 за період з 31 травня 2019 року по 01 листопада 2022 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 утворилась заборгованість за спожитий природний газ, яка становить 6 089,44 грн, доказів на спростування наявності якої відповідачкою надано не було.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 6 089,44 грн.

Щодо вимоги позивача в частині стягнення з відповідачки інфляційних втрат та 3 % річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-2023цс15).

Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою ОСОБА_1 покладених на неї зобов`язань, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" інфляційні втрати в розмірі 388,95 грн, 3 % річних в розмірі 151,36 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачки.

Керуючись статтями 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 279, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суддя, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" (10003, м.Житомир, майдан Перемоги, 10, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 6 089,44 грн (шість тисяч вісімдесят дев`ять гривень сорок чотири копійки), інфляційні втрати в розмірі 388,95 грн (триста вісімдесят вісім гривень дев`яносто п`ять копійок), 3 % річних в розмірі 151,36 грн (сто п`ятдесят одна гривня тридцять шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" 2 481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню) судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 273 Цивільного процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 13 квітня 2023 року.

Головуючий суддя М. В. Петровська