Справа № 352/1156/20
Провадження № 4-с/352/4/23
УХВАЛА

12 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Олійника М. Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Кукули О. С.

заявника ОСОБА_1

державного виконавця Раковецького М.С.

представника боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківськ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Матієшин Наталії Дмитрівни щодо розрахунку заборгованості по аліментам,

в с т а н о в и в :

До Тисменицького районного суду Івано-Франківської області 10 березня 2023 року звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківськ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Матієшин Н.Д. щодо розрахунку заборгованості по аліментам. Скарга обґрунтована тим, що на примусовому виконанні у державного виконавця перебуває виконавчий лист виданий Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області 01 лютого 2021 року у справі № 352/1156/20 про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнення аліментів розпочати з 19 червня 2020 року і проводити до повноліття дитини. 02 березня 2023 року за його заявою, ним отримано довідку про заборгованість із сплати аліментів за вказаним вище виконавчим листом у справі. Після ознайомлення із змістом довідки він вважає, що дії головного державного виконавця Матієшин Н.Д. по нарахуванню заборгованості із сплати аліментів є незаконним з огляду на таке: відповідно до матеріалів виконавчого провадження боржник ОСОБА_3 не працювала на час виникнення заборгованості та не працює станом на момент видачі оспорюваної довідки, що є підставою для нарахування заборгованості із сплати аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Проте, з невмотивованих причин державним виконавцем здійснено нарахування заборгованості із сплати аліментів, навіть в меншому розмірі аніж встановленого законодавцем, а саме навіть менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є грубим порушенням норм чинного законодавства, прав стягувача ОСОБА_1 та штучним зменшенням розміру аліментів належних до сплати боржником. Так, розмір аліментів має визначатись, виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості, як це передбачено абзацом першим частини другої статті 195 СК України. У зв`язку з цим заявник ОСОБА_1 просив: визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківськ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Матієшин Наталії Дмитрівни щодо нарахування в межах виконавчого провадження № 64662434, заборгованості по аліментам в сумі 31852,50 грн. станом на 01 січня 2023 року; зобов`язати провести розрахунок загального розміру заборгованості по аліментам з урахуванням вимог абзацу першого частини другої статті 195 СК України.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 просив задовольнити скаргу, оскільки боржник ОСОБА_3 не працює, тому розмір аліментів відповідно до ст. 195 СК України мав би розраховуватися з розміру середньої заробітної плати для даної місцевості. Окрім того, ОСОБА_3 зверталася до суду з позовом про зменшення розміру аліментів і звільненні від сплати заборгованості з аліментів, але в задоволенні позову судом було відмовлено.

Головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківськ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Раковецький М.С. в судовому засіданні вимоги скарги визнав частково. Так, враховуючи наявність відомостей про те, що боржник ОСОБА_3 офіційно працевлаштована, але перебуває у відпустці по догляду за дитиною, заборгованість по аліментах правомірно була розрахована з врахуванням розміру її доходу. Проте, державним виконавцем дійсно помилково не було враховано положення Закону щодо мінімального гарантованого розміру аліментів, що не можу бути меншим 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тому проти задоволенні скарги в цій частині він не заперечував.

Представник боржника ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, оскільки боржник ОСОБА_3 працевлаштована, але на теперішній час перебуває у відпустці по догляду за дитиною і отримує відповідну соціальну допомогу, тому розмір аліментів має визначатися не з розміру середньої заробітної плати для даної місцевості, а у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Івано-Франківськ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) перебуває виконавче провадження № 64662434 з виконання вичавного листа виданого Тисменицьким районним судом Івано-Франківської області 01 лютого 2021 року у справі № 352/1156/20 про стягнення з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у користь ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнення аліментів розпочати з 19 червня 2020 року і проводити до повноліття дитини (а.с. 123).

Відповідно до розрахунку зі сплати аліментів з ОСОБА_3 , надісланого стягувачу ОСОБА_1 16 лютого 2023 року, сукупний розмір заборгованості по аліментах станом на 01 січня 2023 року складає 33752,50 грн. і був обчислений виходячи із розміру доходу боржника, в таких розмірах по-місячно: червень 2020 року 1827,33 грн., липень 2020 року 1704,67 грн., серпень 2020 року 787,17 грн., вересень 2020 року 833,33 грн., жовтень 2020 року - 833,33 грн., листопад 2020 року - 833,33 грн., грудень 2020 року - 833,33 грн., січень 2021 року 1083,33 грн., лютий 2021 року - 1083,33 грн., березень 2021 року - 1083,33 грн., квітень 2021 року - 1083,33 грн., травень 2021 року - 1083,33 грн., червень 2021 року 1083,33 грн., липень 2021 року 1083,33 грн., серпень 2021 року 1083,33 грн., вересень 2021 року 1083,33 грн., жовтень 2021 року - 1083,33 грн., листопад 2021 року - 1083,33 грн., грудень 2021 року - 1083,33 грн., січень 2022 року 1083,33 грн., лютий 2022 року - 1083,33 грн., березень 2022 року - 1083,33 грн., квітень 2022 року - 1083,33 грн., травень 2022 року - 1083,33 грн., червень 2022 року 1083,33 грн., липень 2022 року 1083,33 грн., серпень 2022 року 1083,33 грн., вересень 2022 року 1083,33 грн., жовтень 2022 року - 1167,67 грн., листопад 2022 року - 1167,67 грн., грудень 2022 року 783,50 грн. (а.с. 124).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 являється матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 165).

Відповідно до довідки № 2 від 03 квітня 2020 року, ОСОБА_3 працює продавцем продовольчих товарів з 06 серпня 2019 року у ФОП ОСОБА_6 (а.с. 160).

Наказом № 29 від 09 серпня 2020 року ОСОБА_3 була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 10 серпня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 161).

В довідці №1/2023 від 03 січня 2023 року зазначено, що ОСОБА_3 дійсно знаходить у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 10 серпня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 . На час відпустки за нею зберігається робоче місце та згідно окладу за цією штатною одиницею у період з 01 серпня 2020 року по 31 грудня 2022 року були такі розміри заробітної плати:

з 01 серпня 2020 року по 231 серпня 2020року 4723 грн;

з 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2020 року 5000 грн;

з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року 6500 грн;

з 01 січня 2022 року по 30 вересня 2022 року 6500 грн;

з 01 жовтня 2022 року по 31 грудня 2022 року 6700 грн. (а.с. 164).

Відповідно до довідки від 13 жовтня 2022 року № 126, з одноразової допомоги при народження дитини, яку отримує ОСОБА_3 , було утримано згідно з виконавчим листом №353/1156/20 у вересні 2022 року 430 грн. і у жовтні 2022 року 430 грн (а.с. 166).

Відповідно до довідки ФОП ОСОБА_6 , ОСОБА_3 дійсно працює продавцем продовольчих товарів з 06 серпня 2019 року та її дохід складав, зокрема, за червень 2020 року 4654, 80 грн,, за липень 2020 року - 4809,96 грн., за серпень 2020 року - 1396,44 грн. (а.с. 162).

Згідно з довідкою №3392-05/29-22 від 03 листопада 2022 року, ОСОБА_3 станом на 03 листопада 2022 року в Івано-Франківському міському центрі зайнятості на обліку як безробітна не перебуває (а.с. 163).

Згідно з частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти в розмірі, визначеному виконавчим документом, але неменше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Відповідно до частини третьої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначення суми заборгованість зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч.ч.1, 2 статті 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

У частині третій статті 195 СК України встановлено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Гарантією прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що заборгованість по аліментах мала нараховуватися відповідно до положень ч. 1 ст. 195 СК України, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Проте суд не може повністю з такими твердженнями заявника з таких підстав.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п. 26 постанови № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Згідно із п. 3 розділу Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року (в редакції на момент відкриття виконавчого провадження у січні 2018 року, далі - Інструкція), про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Так, судом встановлено, що відповідно до довідки № 2 від 03 квітня 2020 року, ОСОБА_3 працює продавцем продовольчих товарів з 06 серпня 2019 року у ФОП ОСОБА_6 . Наказом № 29 від 09 серпня 2020 року ОСОБА_3 була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 10 серпня 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 160, 161).

Окрім того, відповідно до довідки від 13 жовтня 2022 року № 126, ОСОБА_3 отримує одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн щомісячно, з якої,зокрема, утримано згідно з виконавчим листом №353/1156/20 у вересні 2022 року 430 грн. і у жовтні 2022 року 430 грн. (а.с. 163).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітний це особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Таким чином, боржник ОСОБА_3 , яка працевлаштована і перебуває у відпустці по догляду за дитиною, в період якої за нею зберігається місце роботи, не можна вважати безробітною. Окрім того, як на момент відкриття виконавчого провадження, так і на момент зведення розрахунку державним виконавцем, боржник отримувала дохід у вигляді державної допомоги при народження дитини в розмірі 860 грн щомісячно, отже не можна стверджувати, що боржник не мала жодних видів доходів. Хоча такий дохід і має імунітетне значення в сенсі ст. 73 Закону № 1404-VII, на який не може бути звернуто стягнення.

Тобто, у вказаний період часу, за який державним виконавцем нараховано боржникові заборгованість, ОСОБА_3 перебувала у чутливому, вразливому становищі, що унеможливлював здобуття інших джерел для існування, окрім коштів державної допомоги.

Державному виконавцю в даній конкретній ситуації, коли заявниця фактично отримує доходи, але вони не можуть бути об`єктом для стягнення аліментів, доцільно виходити з аналогії закону і врахувати положення у п. 5 Розділу Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції, згідно з якими, відрахування проводяться в міру нарахування заробітної плати, з врахуванням мінімального гарантованого розміру аліментів.

Відтак, у державного виконавця відсутні умови для нарахування боржникові заборгованості по аліментам, як з непрацюючої, безробітної особи, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII ( який набрав чинності 08.07.2017року) частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII, який набрав чинності 28 серпня 2018 року, частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Абзац другий частини другої статті 182 СК України після слова «Мінімальний» доповнено словом «гарантований».

Таким чином законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Враховуючи вищевикладене, при нарахуванні заборгованості по аліментах, державним виконавцем були проігноровані імперативні вимоги СК України, щодо мінімального гарантованого розміру аліментів, який в будь якому разі не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2020 року становив 2318 грн., а з 01 грудня 2020 року 2395 грн.

Згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2021 року становив 2395 грн., з 01 липня 2021 року 2510 грн., а з 01 грудня 2021 року 2618 грн.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2022 року становив 2618 грн., з 01 липня 2022 року 2744 грн., а з 01 грудня 2022 року 2833 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, встановивши неправильність застосованого державним виконавцем механізму при розрахунку заборгованості боржника по аліментам, суд вважає за необхідне застосувати такий спосіб як усунення порушень прав заявника шляхом визнання незаконними дій головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківськ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Матієшин Наталії Дмитрівни щодо нарахування в межах виконавчого провадження № 64662434, заборгованості по аліментам в сумі 33752,50 грн. станом на 01 січня 2023 року, в розмірі меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; зобов`язати провести розрахунок загального розміру заборгованості по аліментам з урахуванням місця роботи ОСОБА_3 та розміру доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківськ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Матієшин Наталії Дмитрівни щодо розрахунку заборгованості по аліментам задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківськ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Матієшин Наталії Дмитрівни щодо нарахування в межах виконавчого провадження № 64662434, заборгованості по аліментам в сумі 33752,50 грн. станом на 01 січня 2023 року, в розмірі меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку неправомірними.

Зобов`язати головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Івано-Франківськ Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Матієшин Наталію Дмитрівну провести, в межах виконавчого провадження №64662434 з примусового виконання виконавчого листа № 352/1156/20, розрахунок заборгованості ОСОБА_3 по аліментам на користь ОСОБА_1 , з врахуванням відомостей про місце роботи боржника ОСОБА_3 і розмір її доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Дата складення повної ухвали 13 квітня 2023 року.

Суддя Максим ОЛІЙНИК