справа № 752/2730/21
провадження № 22-ц/824/9995/2023
головуючий у суді І інстанції Ольшевська І.О.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 липня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року позивач ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги, в якому просило стягнути з останньої на свою користь заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 55 849,23 грн, 3% річних у розмірі 4 353,97 грн, інфляційні витрати в розмірі 13 925,80 грн, а також судовий збір у сумі 2 270 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 , проте не сплачує житлово-комунальні послуги, внаслідок чого за період з 1 липня 2014 року по 30 листопада 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 55 849,23 грн, на яку нараховано 3% річних та інфляційні витрати.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року у задоволенні позовних вимог ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції представник ПрАТ «АК «Київводоканал» - Плясун О.І. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачем є власник житлового приміщення або інша особа, яка отримує житлово-комунальні послуги. За наявними у ПрАТ «АК «Київводоканал» обліковими даними, ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, що висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову виходячи з того, що відповідач не являється споживачем житлово-комунальних послуг, є передчасними, оскільки в матеріалах справи міститься довідка відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА, в якій зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 1987 року по теперішній час.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 була власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , або проживала за вказаною адресою, за згодою власників квартири користувалася нею та отримувала житлово-комунальні послуги у період, зазначений позивачем.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 5 серпня 2014 року в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання Публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Згідно п. 1.1 договору, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що у разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

Згідно довідки ПрАТ «АК «Київводоканал» від 30 грудня 2020 року, у ОСОБА_1 станом на 30 листопада 2020 року обліковується заборгованість за послуги надані за адресою: АДРЕСА_1 , з яких: 55 732 грн 58 коп. - заборгованість з централізованого постачання холодної води та водовідведення; 116 грн. 65 коп. - внесок на обслуговування вузла комерційного обліку (а.с. 8).

Згідно розрахунку заборгованості ПрАТ «АК «Київводоканал», у споживача послуг за адресою: АДРЕСА_1 наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка станом на листопад 2020 року становить 55 732 грн 58 коп. Згідно вказаного розрахунку 3 % річних від простроченої суми заборгованості становить 4 353 грн 97 коп., інфляційні втрати - 13 925 грн 80 коп.(а.с. 9-10).

Відповідно листа від 13 грудня 2021 року №062/14-16544 (И-2021) Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» згідно реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської Ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_2 на праві власності не зареєстрована. Також відповідна інформація відсутня згідно з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Крім того, в листі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, що надійшов до суду першої інстанції 6 лютого 2023 року на виконання ухвали суду про витребування доказів, проінформовано про те, що в Голосіївській районній в місті Києві державній адміністрації відсутня інформація про надання ордеру на квартиру АДРЕСА_2 , та повідомлено, що згідно архівних даних відділу приватизації житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації станом на 23 січня 2023 року вказана квартира не приватизована.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року №2189-VІІІ.

Відповідно до положень ст.. 1 Закону України №1875-IV житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ст. 13 Закону України №1875-IV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно приписів ст.. 1 вказаного Закону, споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п. 1 ч.1, п.1, 5 ч. 3, ст. 20 цього Закону, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України №1875-IV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінету Міністрів України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України №2189-VІІІ, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно п. 1 ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України №2189-VІІІ, споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 вказаного Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16 дійшов висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відсутність укладеного договору про надання послуг не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати надані їм послуги. Поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг. Питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

З аналізу наведених вимог закону вбачається, що обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на їх споживача, який є власником майна за яким надаються послуги, або особою, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги за такою адресою.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач посилався на те, що ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , яка у період з 1 липня 2014 року по 30 листопада 2020 року не виконувала своїх зобов`язань щодо оплати отриманих послуг.

У зв`язку з відсутністю у позивача документів, на підтвердження належності вищевказаної квартири на праві власності відповідачу, ним було подано клопотання до суду першої інстанції про витребування від КП Київської КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомостей, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомого майна за вищевказаною адресою, яке ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14 листопада 2022 року було задоволено.

На виконання вимог вказаної ухвали, КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» листом від 13 грудня 2021 року №062/14-16544 (И-2021) повідомило суд про те, що згідно реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської Ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_2 на праві власності не реєструвалася.

Разом з тим, відповідно до довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА, ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 1987 року по теперішній час.

Відповідачці належить особовий рахунок НОМЕР_1 .

Саме на підставі цього особового рахунку позивачем здійснено розрахунок заборгованості, в якому відображено об`єми споживання послуг, суму нарахування, суми оплати споживача, субсидії, корегування тощо.

Відповідно до цього розрахунку заборгованість за спожиті послуги за період з 1 липня 2014 року по 30 листопада 2020 року становить 55 849,23 грн.

Відтак позивач надав докази, як надання послуг, так і докази щодо заборгованості відповідачки по оплаті таких послуг.

Відповідачка будь - яких заперечень щодо позову не подала.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачкою також не подано.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використання внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

5 серпня 2014 в газеті «Хрещатик» було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту), за умовами якого ПАТ «АК «Київводоканал», яке було перейменовано в ПрАТ «АК «Київводоканал», зобов`язується за плату надати замовнику послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньобудинкових мереж.

У матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 після вищезазначеної публікації подала повідомлення про відмову від надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення.

Законом України від 03.12.2020 №1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» внесено зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та змінено моделі організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг і запроваджено поняття індивідуального договору про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору співвласники багатоквартирного будинку не повідомили виконавця відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин, визначеної в частині першій статті 14 цього Закону, публічний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, укладений з таким виконавцем, вважається продовженим на наступний однорічний строк.

Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послуги, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

31 травня 2021 року на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (у подальшому зі змінами).

Відтак між сторонами виникли правовідносини, які регулюються публічним договором.

Крім того, відсутність укладеного між сторонами договору, який був би підписаний особисто ОСОБА_1 , не є підставою для звільнення її від сплати за ті послуги, які вона фактично отримала. Такі висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі № 712/8916/17.

Особовий рахунок відкрито на ім`я відповідачки, а тому незалежно він того, чи є вона власником квартири, чи наймачем цієї квартири, вона має оплачувати житлово-комунальні послуги, які у цю квартиру надаються, доки не спростує, що не є вона споживачем послуг.

Відповідно до довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА, ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 1987 року по теперішній час, а відтак є споживачем послуг за цією адресою та зобов`язана сплачувати надані їй послуги вчасно (а.с. 26).

Матеріали справи не містять доказів які б вказували на те, що ПрАТ «АК «Київводоканал» в спірний період неналежним чином виконував свої обов`язки щодо надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заборгованість відповідачки є грошовим зобов`язанням, вимоги про стягнення інфляційний збитків у сумі 13 925,80 грн та трьох процентів річних у сумі 4 353,97 грн також підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2 270 грн, який був сплачений позивачем в повному обсязі (а.с. 6). При зверненні із апеляційною скаргою підлягав сплаті судовий збір у розмірі 3 405 грн, який також був сплачений позивачем у повному обсязі.

Таким чином, оскільки за результатами апеляційного перегляду позовні вимоги ПрАТ «АК «Київводоканал»до ОСОБА_1 підлягають задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції, у розмірі 2 270 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405 грн, що в загальному розмірі становить 5 675 грн.

Згідно з частиною 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал».

Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» () заборгованість з оплати послуг централізованого водопостачання та водовідведення у розмірі 55 849 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот сорок дев`ять) грн 23 коп., 3 % річних у розмірі 4 353 (чотири тисячі триста п`ятдесят три) грн 97 коп., інфляційні втрати у розмірі 13 925 (тринадцять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять) грн 80 коп. та судовий збір у розмірі 5 675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених в статті 389 ЦПК України.

ГоловуючийТ.О. Писана

Судді К. П. Приходько
С.О. Журба