УХВАЛА

ІмЕНЕм УкрАїни

справа № 521/15071/22

провадження № 2-др/521/22/23

11 квітня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

Головуючого судді Михайлюка О.А.,

при секретарі Жезняк Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №521/15071/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №521/15071/22 посилаючись на те, що 28 березня 2023 року винесено рішення, відповідно до якого позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково.

Представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат, а саме: просить стягнути з відповідача на корить позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1-3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Ухвалення додаткового рішення є способом усунення неповноти рішення суду і яке може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України.

Представник позивача у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення вказує, що 28 березня 2023 року позивачем сплачено гонорар у повному обсязі та підписано акт виконаних робіт від 28 березня 2023 року до договору про надання правничої допомоги №22/08-1 від 22 серпня 2022 року, та, як наслідок, можливість підтвердження понесених позивачем витрат виникла лише після.

28 березня 2023 року через канцелярію суду представником позивача подано заяву про надання доказів на підтвердження розміру понесених позивачем судових витрат.

Рішенням суду від 28 березня 2023 року встановлено, що позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 471794 (чотириста сімдесят одна тисяча сімсот дев`яносто чотири) гривні 40 (сорок) копійок, з яких: 421245 (чотириста двадцять одна тисяча двісті сорок п`ять) гривень основна сума боргу (еквівалент 10350 (десять тисяч триста п`ятдесят) доларів США); 50549 (п`ятдесят тисяч п`ятсот сорок дев`ять) гривень 40 (сорок) копійок неустойка (1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості), суму сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу.

Судом розглядалися саме ці позовні вимоги та відповідно до резолютивної частини рішення, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 11 серпня 2021 року у розмірі 471794 (чотириста сімдесят одна тисяча сімсот дев`яносто чотири) гривні 40 (сорок) копійок, з яких: 421245 (чотириста двадцять одна тисяча двісті сорок п`ять) гривень основна сума боргу (еквівалент 10350 (десять тисяч триста п`ятдесят) доларів США); 50549 (п`ятдесят тисяч п`ятсот сорок дев`ять) гривень 40 (сорок) копійок неустойка (1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, від суми заборгованості); стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4717 (чотири тисячі сімсот сімнадцять) гривень 94 (дев`яносто чотири) копійки в рахунок сплаченого судового збору, в задоволенні решти вимог відмовлено.

Таким чином, судом відмовлено саме в задоволенні третьої позовної вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, тому питання щодо розподілу судових витрат вирішено рішенням суду від 28 березня 2023 року.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №521/15071/22.

Керуючись ст.ст. 258-261, 270 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №521/15071/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О.Михайлюк

11.04.23