Справа № 404/7764/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2023 Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря : Мишевець Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 44 025,78 доларів США та понесені судові витрати по справі.

Позов обґрунтовано тим, що 05.12.2016 року відповідач взяв у нього в борг грошові кошти у сумі 1 500,00 дол. США та зобов`язався повернути ці грошові кошти не пізніше 05.01.2017 року, про що ним власноруч написано розписку. 18.01.2017 року відповідач взяв у нього в борг грошові кошти у сумі 10 000,00 дол. США з виплатою відсотків за користування грошовими коштами, а саме 5% від суми позики щомісячно 18 числа та зобов`язався повернути суму позики не пізніше 01.10.2017 року, про що також власноручно написав розписку. 18.01.2017 року відповідач взяв у нього в борг грошові кошти у сумі 1 500,00 дол. США з виплатою відсотків за користування грошовими коштами, а саме 2% від суми позики щомісячно 18 числа та зобов`язався повернути суму позики не пізніше 01.10.2017 року, про що також власноручно написав розписку.

20.12.2019 року відповідач повернув йому 100,00 дол. США в рахунок часткового погашення основного боргу по розписці від 05.12.2016 року, про що ним (позивачем) було власноруч зазначено на оригіналі розписки від 05.12.2016 року. Таким чином, основний борг відповідача перед ним по розписці від 05.12.2016 року складає 1 400,00 дол. США.

03.03.2020 року відповідач повернув йому 100,00 дол. США в рахунок часткового погашення основного боргу по розписці від 18.01.2017 року, про що ним (позивачем) було власноруч зазначено на оригіналі розписки від 18.01.2017 року. Таким чином, основний борг відповідача перед ним по розписці від 18.01.2017 року складає 9 900,00 дол. США та нараховані відсотки.

03.03.2020 року відповідач також повернув йому 100,00 дол. США в рахунок часткового погашення основного боргу по розписці від 18.01.2017 року, про що ним (позивачем) було власноруч зазначено на оригіналі розписки від 18.01.2017 року. Таким чином, основний борг відповідача перед ним по розписці від 18.01.2017 року складає 1 400,00 дол. США та нараховані відсотки.

Посилаючись на вказані обставини. норми чинного законодавства та наданий суду розрахунок, просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 29.03.2022 року цивільна справа прийнята до провадження за підсудністю з Новомиргородського районного суду Кіровоградської області, у справі відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Відповідачем відзив на позов не подано.

Ухвалою суду від 15.06.2022 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог, відповідач та його представник причини неявки суду не сповістили.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено декілька розписок, відповідно до яких ОСОБА_2 отримував у борг кошти від ОСОБА_1 , а саме: 05.12.2016 року на суму 1 500,00 дол. США та зобов`язався повернути ці грошові кошти не пізніше 05.01.2017 року, 18.01.2017 року на суму 10 000,00 дол. США з виплатою відсотків за користування грошовими коштами, а саме 5% від суми позики щомісячно 18 числа та зобов`язався повернути суму позики не пізніше 01.10.2017 року та 18.01.2017 року на суму 1 500,00 дол. США з виплатою відсотків за користування грошовими коштами, а саме 2% від суми позики щомісячно 18 числа та зобов`язався повернути суму позики не пізніше 01.10.2017 року. Оригінали розписок перебувають в матеріалах даної цивільної справи ( а.с. 7, 8, 9).

Відповідачем 20.12.2019 року повернуто позивачу 100,00 дол. США в рахунок часткового погашення основного боргу по розписці від 05.12.2016 року, про що позивачем було власноручно зазначено на оригіналі розписки від 05.12.2016 року. Таким чином, основний борг відповідача перед позивачем по розписці від 05.12.2016 року складає 1 400,00 дол. США.

03.03.2020 року відповідач повернув позивачу 100,00 дол. США в рахунок часткового погашення основного боргу по розписці від 18.01.2017 року, про що позивачем було власноруч зазначено на оригіналі розписки від 18.01.2017 року. Таким чином, основний борг відповідача перед позивачем по розписці від 18.01.2017 року складає 9 900,00 дол. США та відсотки.

03.03.2020 року відповідач повернув позивачу 100,00 дол. США в рахунок часткового погашення основного боргу по розписці від 18.01.2017 року, про що позивачем було власноруч зазначено на оригіналі розписки від 18.01.2017 року. Таким чином, основний борг відповідача перед ним по розписці від 18.01.2017 року складає 1 400,00 дол. США та нараховані відсотки.

Положеннями ч. 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Частинами 3, 4 ст. 545 ЦК України передбачено, що наявність боргового документа в боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно з нормами ст.527 ЦК боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 року по справі № 373/2054/16-ц зробила наступний правовий висновок щодо стягнення боргу у іноземній валюті.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Таким чином, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

За розпискою відповідача від 05.12.2016 року сторонами не визначено інший розмір процентів, а отже до правовідносин між сторонами по цій розписці застосовуються норми ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме сплата відповідачем на користь позивача 3% річних від простроченої суми за несвоєчасне виконання Відповідачем грошового зобов`язання, а саме повернення позики у сумі 1 400,00 дол. США в строк до 05.01.2017 року.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за розпискою відповідача від 05.12.2016 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 1 609,78 доларів США, з яких 1 400,00 дол. США основний борг, а 209,78 дол. США нараховані відсотки.

За розпискою відповідача від 18.01.2017 року сторонами визначено інший розмір процентів, а саме 5% від суми позики з їх оплатою щомісячно 18 числа.

По розписці відповідача від 18.01.2017 року відсотки розраховуються з урахуванням боргу, помноженого на кількість календарних місяців користування Відповідачем позикою, помножених на 5%, поділених на 100, загальна заборгованість відповідача перед позивачем по розписці складає 39 290,00 доларів США, з яких 9 900,00 дол. США основний борг, а 29 390,00 дол. США нараховані відсотки.

За розпискою Відповідача від 18.01.2017 року сторонами визначено інший розмір процентів, а саме 2% від суми позики з їх оплатою щомісячно 18 числа. Загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 3 126,00 доларів США, з яких 1 400,00 дол. США основний борг, а 1 726,00 дол. США нараховані відсотки

Наданий позивачем розрахунок не ос порений відповідачем та його представником

Представником позивача і самим позивачем позовні вимоги не збільшувались та не уточнювались

Таким чином, станом на 18.10.2021 року борг відповідача перед позивачем по розпискам від 05.12.2016 року, 18.01.2017 року та 18.01.2017 року з урахуванням компенсаційних виплат, передбачених чинним законодавством та умовами розписок складає: 1 609,78 дол. США + 39 290,00 дол. США + 3 126,00 дол. США = 44 025,78 дол. США.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати в сумі 11 350,00 грн. сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 44 025,78 (сорок чотири тисячі двадцять п`ять доларів, 78 центів) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 11 350,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , 1968 року народження, ІПН НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , прож. АДРЕСА_2 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко