Справа № 385/63/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2023 Гайворонський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ханас М.М.,

з участю секретаря судового засідання - Хмельовської І.П.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дейниченка В.І.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Гайвороні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

встановив:

Стислий виклад позицій сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дейниченко В.І. в її інтересах звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить припинити право власності на частки, яка належить ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності на автомобіль BMWX5, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль BMWX5, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за належну їй частки автомобіля BMWX5, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 160 875 грн., а також судові витрати у справі, які складаються із судового збору та витрат на правову допомогу.

В обгрунтування позову зазначає, що сторони у справі з 09.10.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2022. За час перебування у шлюбі 22.12.2021 року ними було придбано автомобіль BMWX5, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , право власності на який зареєстровано за відповідачем. Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.11.2022, яке набрало законної сили 09.12.2022, визнано за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 за кожним окремо право власності по 1/2 частці автомобіля BMWX5, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 160875,00 грн, в порядку поділу спільного майна подружжя та припинено право спільної сумісної власності на вказане майно. Проте даний транспортний засіб продовжує перебувати у повному володінні та користуванні відповідача; сторони не можуть дійти згоди щодо спільного володіння та користування спільною частковою власністю; відповідач у добровільному порядку відмовляється компенсувати належну позивачу частку спірного транспортного засобу. З огляду на це позивач змушена звернутися до суду з позовом про відмову від її частки у спільній частковій власності на транспортний засіб на користь відповідача та отримання від нього грошової компенсації за дану частку.

Позиція відповідача.

Відповідач правом подачі відзиву не скористався.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.01.2023 відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 02.03.2023.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову. Крім того, подав клопотання про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції з участю представника позивача.

Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.02.2023 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 27.02.2023 клопотання представника позивача задоволено та постановлено судові засідання у справі проводити в режимі відеоконференції з участю представника позивача.

09.03.2023 представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Лісовська О.А. звернулася з заявою про ознайомлення з матеріалами справи. Крім того 14.03.2023 та 28.03.2023 представник відповідача звернулася із заявами про відкладення судових засідань у справі.

29.03.2023 представник позивача звернувся до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи.

31.03.2023 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про проведення судового засідання у справі, призначеного на 14.04.2023, у її відсутності, щодо заявлених позовних вимог, то такі підтримує у повному обсязі.

12.04.2023 представник відповідача адвокат Лісовська О.А. звернулася до суду з клопотанням про зупинення розгляду даної цивільної справи для надання терміну на підготовку до укладення сторонами мирової угоди.

14.04.2023 представник позивача адвокат Дейниченко В.І. подав до суду письмові пояснення, в яких просив відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача.

Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 14.04.2023 в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Лісовської О.А. про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності відмовлено.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив такі задовольнити.

Відповідач та його представник про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. У заяві до суду від 12.04.2023 представник відповідача просила розгляд її клопотання проводити у її відсутності. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити судовий розгляд у відсутності відповідача та його представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2010 року та рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 30.09.2022, яке набрало законної сили 01.11.2022, шлюб між ними, який був зареєстрований 09.10.2010 Богоявленською сільською радою Мар`їнського району Донецької області, актовий запис № 6, був розірваний (а.с. 8).

Згідно довідки від 10.03.2022 № 3509- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , яка зареєстрована в АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 17).

Згідно довідки від 10.03.2022 № 3509- про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи, ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 7).

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 вбачається, що сторонами було придбано автомобіль марки BMW Х 5, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2006 року випуску, дата першої реєстрації 21.12.2021, дата реєстрації 29.12.2021 (а.с. 13).

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 08.11.2022, яке набрало законної сили 09.12.2022, було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку автомобіля BMW X5, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 160875,00 грн., в порядку поділу спільного майна подружжя; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку автомобіля BMW X5, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 160875,00 грн., в порядку поділу спільного майна подружжя; припинено право спільної сумісної власності на вказане майно (а.с. 9-12).

22.02.2023 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дейниченко В.І. звернувся до відділення поліції № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУ Національної поліції в Кіровоградській області із заявою про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України (а.с. 78-79).

З витягу з ЄРДР про внесення відомостей про кримінальне провадження № 0000066 від 03.04.2023 вбачається, що на виконання ухвали слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України (а.с. 74).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України.

Так, положенням статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

За змістом ч.1 та 7 ст. 41 Конституції України, ч.1 та 5 ст. 319 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно з частиною 1 статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Частиною 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч.2 ст. 183 ЦК України).

Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони у справі з 09.10.2010 перебували у шлюбі та за час шлюбу 29.12.2021 придбали спірний автомобіль. Рішенням суду від 08.11.2022, яке набрало законної сили 09.12.2022, за сторонами було визнано право власності на частку спірного автомобіля за кожним окремо в порядку поділу спільного майна подружжя. Спірний автомобіль відноситься до неподільного об`єкта спільної часткової власності у справі, на даний час перебуває у володінні та користуванні відповідача та такий у добровільному порядку надати компенсацію позивачу за належну їй частку спірного автомобіля відмовляється.

Дані обставини підтверджуються належними доказами та не оспорюються учасниками справи.

Способи та порядок поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначаються статтею 71 СК України та ч.2 ст. 364 ЦК України

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20 зауважила, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду. Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає (п.44 та п.45).

Згода відповідача на виплату грошової компенсації позивачеві, право власності якого на частку у праві спільної сумісної власності припиняється, не є обов`язковою. За змістом частини четвертої статті 71 СК України згоду на отримання такої компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно при його поділі має надати той із подружжя, на чию користь таку компенсацію присуджує суд. Цей припис узгоджується з приписом частини другої статті 364 ЦК України, за змістом якого саме той співвласник, який бажає виділу, має надати згоду на одержання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки у неподільній речі (п.50).

Також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові зазначила, що коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58)) (п.22 та п. 23).

З огляду на встановлені судом обставини справи та в силу викладених норм права, спірнийавтомобіль марки BMW X 5 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_2 є спільною сумісною власністю подружжя.

З огляду на викладене та ураховуючи вимоги ст. 71 СК України та ч.2 ст. 364 ЦК України, задля ефективного захисту прав співвласників неподільної речі, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. З урахуванням наведеного слід припинити право власності на частки, яка належить позивачу ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності на автомобіль BMWX5, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_2 , та визнати за відповідачем ОСОБА_2 право власності на автомобіль BMWX5, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_5 , державний номерний знак НОМЕР_2 , стягнувши з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за належну їй частки даного автомобіля у розмірі 160 875 грн.

Розподіл між сторонами судових витрат

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно вимог п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 1608,75 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Що стосується понесених позивачем витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до договору про надання юридичних послуг № 49 від 17.12.2022, адвокат Дейниченко В.І., який діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27.04.2005 № 1888, уклав договір із ОСОБА_1 про надання юридичних послуг (а.с. 18).

Згідно п.3 даного договору, за надані послуги замовник виплачує виконавцю гонорар у розмірі, який буде вказано у квитанції про надання послуг з розрахунком витраченого часу виконавця.

Крім того, представником позивача надано суду ордер на надання правничої допомоги, який виданий на підставі договору № 49 від 17.12.2022, та квитанцію № 18 від 04.01.2023 про надання та сплату юридичних послуг відповідно до даного договору на суму 6 000 грн., яка містить інформацію про види юридичних послуг, наданих адвокатом, кількість годин, витрачених на їх виконання, та їх вартість (а.с. 4, 19).

Ураховуючи вимоги ч.4 ст. 137 ЦПК України, суд дійшов висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірними, враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони.

Ураховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, приймаючи до уваги положення ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 6 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Припинити право власності на частки, яка належить ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності на автомобіль BMWX5, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль BMWX5, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 , адреса місця проживання: с. Хащувате, Голованівський район, Кіровоградська область, РНОКПП НОМЕР_7 ) грошову компенсацію за належну їй частки автомобіля BMWX5, 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 160 875 (сто шістдесят тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1608 (одна тисяча шістсот вісім) гривень 75 копійок сплаченого судового збору та 6 000 (шість тисяч) гривень понесених витрат на правничу допомогу, а всього стягнути 7 608 (сім тисяч шістсот вісім) гривень 75 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.04.2023.

Суддя: М. М. Ханас

Дата документу 14.04.2023