Справа № 605/210/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"03" липня 2023 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі

головуючого судді Горуц Р.О.

за участю:

секретаря судового засідання Лежигубської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Підгайці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" в особі Вінницької обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» від імені та в інтересах якого діє Маслянко Л.М. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Маслянко Л.М. від імені та в інтересах Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" (надалі - Банк) в особі Вінницької обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. 21 червня 2023 року подала клопотання в якому просить розглядати справу без участі представника Банку, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання без поважних причин не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив та відзиву на позов не подав.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 квітня 2021 року ОСОБА_1 та Банк уклали Заяву-Договір №2021/І_С/223-004981, що разом з Правилами відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками ПАТ АТ «Укргазбанк» (надалі - Правила), Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/Пакетів (що всі розміщені на сайті банку), складають договір комплексного банківського обслуговування. Підписавши Заяву-Договір ОСОБА_1 уклав кредитний договір №2021/ОВР/223-002241 (надалі-Договір)

Підписанням Заяви-Договору відповідач підтвердив, що ознайомився та згідний з діючими тарифами на момент підписання договору, отримав примірник Тарифів на обслуговування Платіжної картки, що діють на дату укладення цього Договору шляхом завантаження з офіційного сайту банку.

Відповідно до умов договору останньому встановлена сума кредиту до 300 000,00 грн., строком на 12 місяців з можливістю пролонгації відповідно до умов Правил.

На підставі договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок та передано відповідачу у користування банківську карту, про що відповідач розписався в розписці про отримання банківської карти.

Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою з особового рахунку з 13.04.2021 по 14.03.2023

Станом на 14 березня 2023 року сума заборгованості за Договором становить 77 013,30 грн., з якої: 62315,42 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена), 14697,88 грн. - заборгованість по процентах(прострочена).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ АТ "Укргазбанк").

Оскільки, умови договорів розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, а тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи позовні вимоги, просить стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також за простроченими відсотками.

В той час в Заяві-Договорі позичальника від 14 квітня 2021 року процентна ставка не зазначена.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за договором, посилається на кредитний договір №2021/ОВР/223-002241, відповідно до якого процентна ставка за користуванням кредиту встановлена в розмірі 36% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість, комісію за видачу/встановлення кредиту без ПДВ 4%. Порядок сплати процентів щомісячно та погашення кредиту в кінці строку, щомісячний платіж по кредиту 7,00% мінімум 50,00 грн., страхування життя власника карткового рахунку 0,7 % щомісячно від суми заборгованості станом на 1-ше число місяця, проте такого кредитного договору до матеріалів справи не додано. Вказані позивачем умови викладені лише в паспорті споживчого кредиту, який за своїм змістом не є кредитним договором.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме вищевказаний кредитний договір та Правила відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками, зрозумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву-Договір, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, відсутність у Заяві-Договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, а надані банком Заява-Договір, паспорт споживчого кредиту та розписка про отримання платіжної картки не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Суд вказує, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, принципу справедливості розгляду справи судом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає, щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (рішення від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії", заява № 28342/95, § 61,). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (рішення від 29 листопада 2016 року у справі "Парафія греко-католицької церкви в м. Люпені та інші проти Румунії", заява № 76943/11, § 123).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення від 11 листопада 1996 року у справі "Кантоні проти Франції", заява № 17862/91, § 31-32; від 11 квітня 2013 року у справі "Вєренцов проти України", заява № 20372/11, § 65). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (рішення від 22 листопада 1995 року у справі "S. W. проти Сполученого Королівства", заява № 20166/92, § 36).

Суд, вважає, Правила відкриття та обслуговування рахунків фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками, умовами банківських Продуктів/Пакетів не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17) зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви договір.

У зв`язку з вищезазначеним, суд вважає, що ПАТ АБ "Укргазбанк" при укладенні договору з ОСОБА_1 не дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які він вважав узгодженими.

Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами вищевказаний кредитний договір у вигляді Заяви-Договору, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Із наявної в матеріалах справи та дослідженої судом копії Заяви-Договору та паспорту споживчого кредиту не можливо дійти висновку, що дана Заява-Договір містить істотні умови властиві для даного типу договору, адже з матеріалів справи вбачається, що заява, у якій міститься підпис позивача, стосується лише його наміру оформити «універсальну картку "Домовичок"». Інші надані банком документи містять лише загальну інформацію щодо умов кредитування. Позивачем не надано жодного підтвердження про погодження ОСОБА_1 будь-якої відсоткової ставки.

Що стосується заборгованості за кредитом, судом встановлено, що ОСОБА_1 не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернув,відповідачем не подано відзиву на позовну заяву, враховуючи вищезазначене суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі 62315,42 грн., в той же час в задоволенні інших позовних вимог в частині стягнення відсотків в загальній сумі 14697,88 грн. слід відмовити за їх безпідставністю.

З наданих представником позивача розрахунків вбачається, що відповідачем починаючи з 20 липня 2021 року по 01 березня 2023 року було витрачено 62315,42 грн. кредитних коштів, що свідчить про те, що заборгованість у ОСОБА_1 перед банком по даному кредитному договору, складає 62315,42 грн.

Вищезазначене відповідає правовим позиціям викладеним у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року (справа № 545/2248/17) та від 23 грудня 2020 року (справа № 191/2648/17).

З таких підстав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ АБ "Укргазбанк" в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк», слід задовольнити частково.

Судовий збір в сумі 2684,00 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.42 Конституції України, ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 1, 3, 11, 16, 207, 509, 549, 526, 551, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 ЦК України, Законом України "Про захист прав споживачів" №1023-XII, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк», 21009 м.Вінниця вул.І.Бевза, 34, , заборгованість за кредитним договором №2021/ОВР/223-002241 від 13 квітня 2021 року в сумі 62 315,42 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк», 21009 м.Вінниця вул.І.Бевза, 34, судовий збір в сумі 2684,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Вінницької обласної дирекції АБ «Укргазбанк», ,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Головуючий: Р. О. Горуц