Справа № 367/644/22
Провадження № 2/132/92/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" березня 2023 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Калинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Органу опіки та піклування Ірпінської міської ради Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини та визначення порядку участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи Органу опіки та піклування Ірпінської міської ради Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини та визначення порядку участі батька у вихованні дитини.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 05 травня 2015 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09.09.2021 року. З липня 2021 року сторони почали жити окремо. Від шлюбу сторони мають малолітню дочку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин, позивачка разом з донькою зареєстровані та проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, відповідач ОСОБА_2 неодноразово вчиняв проти позивачки та їх малолітньої дочки ОСОБА_3 психологічне та фізичне насильство, про що відповідно були зареєстровані заяви у місцевій поліції. Відповідач після припинення шлюбних відносин не надає допомогу на утримання дитини, позивач самостійно займається вихованням та доглядом за малолітньою дочкою, яка знаходиться на повному її утриманні. Позивач належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, сама відводить і забирає дитину з дитячого садка і танцювального гуртка. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться.

В зв`язку з вищенаведеним, враховуючи тривалість проживання малолітньої дочки з матір`ю, добросовісне виконання нею батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з нею, чи негативно впливали на її виховання та розвиток. Тому вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом та просить визначити місце проживання малолітнього дочки разом з нею.

Позивач ОСОБА_1 , до початку підготовчого судового засідання, надала до суду заяву за вх. №2795/23 від 28.03.2023 року, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , до початку підготовчого судового засідання, також надав до суду заяву за вх. № 2800/23 від 28.03.2023 року, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність в порядку письмового провадження, позовні вимого визнає в повному обсязі.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Ірпінської міської ради Київської області в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про місце, час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, причин неявки до суду не повідомив. Однак в матеріалах справи наявна заява, відповідно до якої просять розгляд справи проводити у відсутність представника органу опіки та піклування. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримують, просять визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю.

Положеннями ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріли справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами 05.05.2015 року був зареєстрований шлюб.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09.09.2021, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було розірвано.

У сторін народилася дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 від 05 серпня 2016 року.

На даний час, малолітня дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю, що підтверджується рішенням Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області за № 78/8 від 06.12.2022.

Відповідно до характеристики наданої Бучанською РДА Київської області, ОСОБА_1 займає посаду головного спеціаліста юридичного відділу райдержадміністрації. За час роботи проявила себе як кваліфікований фахівець, який вміло застосовує наявний досвід і прагне подальшого вдосконалення, до своїх посадових обов`язків ставиться з відповідальністю та виконує сумлінно. Працьовита та ініціативна у своїй справі. Не конфліктна, завжди допомагає іншим співробітникам у вирішенні службових питань.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , що відповідатиме інтересам дитини.

У зв`язку із тим, що сторони разом не проживають, між ними виник спір щодо визначення місця проживання дитини.

Задовольняючи позов, суд враховує тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з матір`ю, чи негативно впливали на її виховання та розвиток, згоду батька на проживання малолітньої дитини з матір`ю, через що, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення суд, зазначає, що визначення місця проживання дитини разом із матір`ю не позбавляє права відповідача спілкуватися з дитиною та не обмежує його у здійсненні своїх батьківських прав та обов`язків, оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання останньої з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, прояву турботи відносно неї та участі у її вихованні.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Враховуючи, що позивач займається вихованням малолітньої дитини, ОСОБА_3 , піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітньої дочки з матір`ю, яка фактично проживає з ею, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному.

Крім цього, визначення місця проживання дитини разом із матір`ю, не позбавляє батька права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у її вихованні.

Таким чином, враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю відповідає інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вважає необхідним вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 150, 155, 157, 159-161 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 142, 200, 206, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Органу опіки та піклування Ірпінської міської ради Київської області про визначення місця проживання малолітньої дитини та визначення порядку участі батька у вихованні дитини задоволити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її реєстрації або проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: