СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1413/23
Провадження № 2/306/519/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого- судді Ганчак Л.Ф.

з участю секретаря Мигович В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Свалява цивільну справу за позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) про визнання особи такою, що втратила право користування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Позов мотивує тим, що вона є власником вищевказаного житлового будинку, в якому зареєстрований відповідач її колишній чоловік, однак вже протягом 10 років в такому не проживає та з реєстрації місця проживання не знявся. Зазначає, що реєстрація останнього в належному їй житловому будинку створює їй перешкоди у користуванні таким, ні разу не з`являвся в ньому, порушив порядок користування житловою площею та не несе витрат по утриманню будинку.

Позивач у судове засідання не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили, заперечення та відзив на позов не подав.

За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч.2ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до наступного висновку.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово ч.1ст.29 ЦК України.

Ст.47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 9-12).

Також встановлено, що у вищевказаному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до Акту №156 про фактичне проживання (не проживання) особи від 10.04.2023 року не проживає в такому більше десяти років (а.с. 7, 13).

Чинним рішенням Свалявського районного суду від 18.02.2021 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 17-18).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 11.05.2022 року, позивач змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » (а.с.16).

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно ст.391 ЦК Україн, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З набуттям позивачем по даній справі права власності на будинок, останній має право на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю, в тому числі і щодо вирішення питань стосовно можливості проживання в будинку інших осіб.

В судовому засіданні позовні вимоги знайшли своє підтвердження, так як наявна реєстрація відповідача фактично перешкоджає позивачці в реалізації її прав як власника вищевказаного житлового приміщення і враховуючи, що відповідач фактично не проживає у даному помешканні більше десяти років, позов є обгрунтованим та його необхідно задовольнити.

Судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь держави в порядку ст.141 ЦПК України, так як позивач звільнена від сплати судового збору як законний представник дитини з інвалідністю п.9 ч.1 ст.5 Закону України " Про судовий збір" (Відповідно до медичного висновку №9 від 14.06.2019 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дитиною інвалідом віком до 16 років (а.с. 14).

Керуючись ст.ст. 12, 18, 76, 81, 128, 133, 134, 137, 223, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, п.15 п.п.15.5 Перехідних положень ЦПК України, ст.ст.15, 29, 317, 319, 386, 391, 405 ЦК України, ст.41 Конституції України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання невідомо, ІПН НОМЕР_3 ) таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання невідомо, ІПН НОМЕР_3 ) 1073,60 (одна тисяча сімдесят три грн. 60коп.) грн. судового збору на користь держави (отримувач: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його винесення до Закарпатського апеляційного суду.

СУДДЯ СВАЛЯВСЬКОГО

РАЙОННОГО СУДУ Л.Ф.Ганчак