Провадження № 2/127/3863/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

11.04.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В.В.,

за участі секретаря Жмудь Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниці, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Лукашенко Володимир Борисович, про розірвання договору довічного утримання та догляду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання та догляду.

Позов мотивувала тим, що 25.10.2019 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б. посвідчено договір довічного утримання та догляду, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідно до п.1 вищезазначеного договору, позивач ОСОБА_1 передала у власність відповідача ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,1 м.кв., житловою площею 29,3 м.кв., взамін чого відповідач ОСОБА_3 зобов`язалася забезпечувати позивача ОСОБА_4 утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених цим договором. Згідно п.8 укладеного між сторонами договору, було визначено перелік обов`язків, які взяла на себе відповідач ОСОБА_2 по наданню довічного забезпечення ОСОБА_1 . Проте, відповідач ОСОБА_2 з моменту укладення даного договору та по даний час злісно ухиляється від виконання умов даного договору та взагалі не забезпечувала та не забезпечує по даний час взяті на себе зобов`язання, зазначені в п.8 договору, зокрема щодо: забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та надання необхідної допомоги; забезпечення належними лікувальними засобами. Не виконувала і по даний час не виконує також і зобов`язання, які зазначені в п.9 даного договору, згідно якого грошова оцінка зазначених в цьому договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається в розмірі 1 000,00 грн. Тобто, згідно умов укладеного договору відповідач ОСОБА_2 (набувач) повинна була забезпечувати позивача ОСОБА_1 (відчужувача) необхідним триразовим висококалорійним харчуванням, одягом, медикаментами та лікарськими засобами, здійснювати догляд та надання необхідної допомоги. Разом з тим, незважаючи на досягнуті домовленості зафіксовані у договорі, відповідач ОСОБА_2 допустила істотне порушення умов договору, оскільки вона взагалі не забезпечувала позивача ОСОБА_1 (відчужувача) необхідним триразовим висококалорійним харчуванням, одягом, медикаментами та лікарськими засобами, здійснювати догляд та надання необхідної допомоги, та не слачувала обумовлене умовами п.9 договору щомісячне матеріальне забезпечення у розмірі 1 000 грн. на місяць. Жодних грошових переказів на ім`я позивача ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 не здійснювала.

Позивач зазначає, що самостійно з моменту укладення даного договору і по даний час купує собі одяг, взуття, ліки, продукти харчування. Позивач надалі сплачує ці платежі самостійно, що стверджується наявністю у неї відповідних квитанцій. Це свідчить про відсутність забезпечення позивача житлом безоплатно. Позивач ОСОБА_1 потребує медичного обслуговування та лікування внаслідок свого віку (86 років) та стану здоров`я. Відповідач ОСОБА_2 жодного разу не супроводжувала позивача ОСОБА_1 до медичної установи, не провідувала її в лікарні, не купувала необхідних ліків. Відповідач ОСОБА_2 не здійснила з 2019 року по даний час жодних покращень санітарно-побутових умов проживання позивача ОСОБА_1 , не проводила ремонтів житла та не допомагала у побуті. Договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Позивач відчужуючи квартиру (домоволодіння), мала на меті отримати утримання, догляд і інші послуги, яких вона потребує внаслідок непрацездатності та похилого віку. Вищенаведені обставини, на думку позивача, є підставою до розірвання договору у судовому порядку у зв`язку із істотним порушенням його умов відповідачем.

Ухвалою суду від 03.01.2023 року вищевказану цивільну справу прийнято до розгляду, відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого засідання.

За результатами проведеного підготовчого розгляду, ухвалою суду від 07.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Зубань О.О. в ході судового розгляду підтримали заявлені вимоги в повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечили, судові витрати просили залишити за позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явилася, повідомлялась про місце, день та час проведення розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових повісток, СМС повідомлень та через оголошення на офіційному сайті судової влади. Про причини неявки до суду не повідомила. Відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду не надала.

Третя особа приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б. в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій він просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, з урахуванням приписів статей 223, 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач ОСОБА_2 не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, хоча була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не подала до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом беззаперечно встановлено, що 25.10.2019 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком Володимиром Борисовичем посвідчено договір довічного утримання та догляду, який укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 19-20).

Згідно п. 1 вищезазначеного договору позивач ОСОБА_1 передала у власність відповідача ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 43,1м.кв., житловою площею 29,3 м.кв., взамін чого відповідач ОСОБА_3 зобов`язалася забезпечувати позивача ОСОБА_4 утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених цим договором.

Згідно п. 8 укладеного між сторонами договору за згодою сторін обов`язок Набувача майна ( ОСОБА_2 ) по наданню Відчужувачу ( ОСОБА_1 ) довічного забезпечення визначається у виді: забезпечення його житлом шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у відчужуваній квартирі, тобто Відчужувач має право проживати та користуватися усіма приміщеннями цієї квартири; забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням; забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду та надання необхідної допомоги; забезпечення належними лікувальними засобами.

Згідно п. 9 вищевказаного договору, грошова оцінка зазначених в цьому договорі видів матеріального забезпечення на місяць за згодою сторін визначається в розмірі 1000,00 грн.

Згідно п.12 укладеного між сторонами договору довічного утримання, цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов і відмови від добровільного розірвання однією із сторін у судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 з моменту укладення даного договору та по даний час ухиляється від виконання даного договору та взагалі не забезпечувала та не забезпечує по даний час взяті на себе зобов`язання, зазначені в п.8 та п.9 договору довічного утримання та догляду.

Даний факт підтверджується поясненнями свідків, які були допитані в судовому засіданні.

Позивачка ОСОБА_1 будучи допитана в якості свідка підтвердила суду, що дійсно 25.10.2019 року вона уклала договір довічного утримання та догляду з ОСОБА_2 , яка являється її правнучкою. Крім того, ОСОБА_1 склала заповіт на випадок своєї смерті, яким заповіла все належне їй на праві власності майно своїй правнучці - відповідачу по справі ОСОБА_2 . Станом на момент розгляду даної справи заповіт нею не скасовано. Згідно умов укладеного договору позивач ОСОБА_1 передала у власність ОСОБА_2 належну їй на праві власності квартиру за адресою АДРЕСА_1 , взамін чого відповідач ОСОБА_3 зобов`язалася забезпечувати позивача ОСОБА_4 утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених цим договором. ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила, що відповідач ОСОБА_2 не забезпечувала її необхідним триразовим висококалорійним харчуванням, одягом, медикаментами та лікарськими засобами, не здійснювала жодного догляду та не надавала необхідної допомоги. ОСОБА_1 також повідомила суду, що готувати собі їжу вона вимушена була самостійно. Одяг, взуття та лікарські засоби ОСОБА_1 теж купувала самостійно за власні кошти отримані в якості пенсії. Крім того, ОСОБА_1 повідомила суду, що ОСОБА_2 жодного разу не виконала свого обов`язку щодо надання їй щомісячного грошового утримання в розмірі 1 000 грн. та жодного разу не надавала їй коштів. Навпаки, ОСОБА_2 разом із своїм цивільним чоловіком, який приїхав до м. Вінниці з м.Маріуполь, самі неодноразово просили ОСОБА_1 , щоб вона їм позичила частину коштів, які вона відкладала на оплату свого похорону. І ОСОБА_1 надавала їм неодноразово кошти, проте вони їй позичені кошти так і по даний час не повернули. Крім того, ОСОБА_1 суду повідомила, що саме вона за свій рахунок оплачує комунальні послуги за квартиру і всі чеки про оплату в неї збереглися, а ОСОБА_2 жодного разу з моменту укладення договору довічного утримання не оплачувала комунальні послуги. Всі обстеження та лікування вона оплачує виключно за власні кошти. ОСОБА_2 за весь період з моменту укладення даного договору жодного разу не купувала їй ліків, не оплачувала проведення обстежень та аналізів, не супроводжувала її до лікарні. ОСОБА_1 також суду пояснила, що через значне погіршення стану здоров`я вона ходила в Вінницьку міську раду з приводу призначення їй соціального працівника по догляду за нею. Проте, їй в усній формі відмовили, зіславшись на те, що згідно договору довічного утримання саме ОСОБА_2 має утримувати її та доглядати за нею, а тому для призначення ОСОБА_1 соціального працівника їй спочатку потрібно розірвати діючий договір довічного утримання. Зі слів ОСОБА_1 квартира в якій вона проживає знаходиться в незадовільному стані та потребує негайного ремонту, постійно ламається старенька сантехніка, крани. Проте, ОСОБА_2 з моменту укладення договору довічного утримання не здійснювала в квартирі жодних ремонтних робіт. В зв`язку з вищенаведеними обставинами ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона являється похресницею ОСОБА_1 і часто приходить її провідати. Вона знайома з ОСОБА_2 , оскільки та теж являється її далекою родичкою, проте в ті дні коли вона приходила до ОСОБА_1 , то жодного разу не бачила в квартирі ОСОБА_2 . Крім того, ОСОБА_1 щоразу їй скаржилася на те, що ОСОБА_2 не виконує договору довічного утримання, не надає їй жодної допомоги, не готує їжу, не купує одяг, взуття та ліки. Свідок ОСОБА_5 підтвердила також те, що візуально стан здоров`я ОСОБА_1 значно погіршився і вона потребує сторонньої допомоги. ОСОБА_5 повідомила суду, що ОСОБА_1 неодноразово просила її піти в аптеку та магазин купити їй необхідні ліки та продукти, принести питної води, оскільки їй більш ніхто не допомагає. ОСОБА_5 підтвердила той факт, що в квартирі багато років не було ремонту, квартира в занедбаному стані, особливо сантехніка. ОСОБА_5 також підтвердила, що ОСОБА_1 неодноразово скаржилася, що ОСОБА_2 замість того щоб допомогти їй навпаки випрошувала в неї гроші, чим ставила ОСОБА_1 в ще гірше матеріальне становище.

Факт ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків передбачених п.8 та п.9 договору довічного утримання підтверджується також наявними у справі документальними доказами рахунками та квитанціями на оплату комунальних послуг (а.с. 28-72).

Погіршення стану здоров`я позивача ОСОБА_1 та її потреба в догляді і лікуванні підтверджується відповідними медичними документами: копією Виписки із медичної карти стаціонарного хворого №12830 Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (а.с. 25-27). Згідно вищевказаної виписки у позивача ОСОБА_1 діагностовано сечокам`яна хвороба, конкремент в/З правого сечоводу і позивач ОСОБА_1 проходила стаціонарне лікування з 29.10.2022р. по 04.11.2022р. Також, позивач ОСОБА_1 має цілий ряд супутніх діагнозів: атеросклеротична серцево-судинна хвороба та гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба з переважним ураженням серця без (застійної) серцевої недостатності.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія листа, який позивач ОСОБА_1 направляла на ім`я ОСОБА_2 в зв`язку з тривалим невиконанням умов договору довічного утримання та догляду. В даному листі від 14.11.2022р. ОСОБА_1 пропонувала ОСОБА_2 добровільно врегулювати спір та в нотаріуса оформити процедуру розірвання цього договору (а.с. 21).

Також, при винесенні рішення суд враховує нижчезазначені норми матеріального права.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договір - це домовленість двох, або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України, встановлено свободу договору, з посиланням на ст.6 зазначеного Кодексу із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 744 Цивільного кодексу України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ст. 754 ЦК України набувач не має права до смерті відчужувача продавати, дарувати, міняти майно, передане за договором довічного утримання (догляду), укладати щодо нього договір застави, передавати його у власність іншій особі на підставі іншого правочину. На майно, передане набувачу за договором довічного утримання (догляду), не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувача.

Таким чином, договір довічного утримання має певні особливості: 1) майно переходить у власність набувача, однак розпоряджатися таким майном набувач за життя відчужувача не зможе, оскільки при посвідченні договору довічного утримання накладається заборона відчуження майна у встановленому порядку, про що робиться напис на всіх примірниках договору; 2) зобов`язання з довічного утримання мають особистісний характер, оскільки встановлюються щодо конкретно визначеної фізичної особи; 3) цей договір носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання обов`язків; 4) матеріальне забезпечення (утримання) та послуги з догляду надаються набувачем до моменту смерті відчужувача (довічно) або до моменту розірвання договору довічного утримання.

Згідно зі ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Частиною 1 ст. 756 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як зазначає ст. 611 ч.1 п.1 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема розірвання договору.

Крім того, підстави для зміни або розірвання договору передбачені положеннями ст. 651 ЦК України ч. 2 якої визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо обов`язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності (частина друга статті 749 ЦК України).

Підстави для розірвання договору довічного утримання (догляду) в судовому порядку визначені статтею 755 ЦК України. Так, на вимогу відчужувача договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Положення частини першої статті 755 ЦК України не містять визначення «неналежне виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання (догляду)», а тому вирішуючи це питання, суд повинен ураховувати конкретні обставини справи, умови договору довічного утримання (догляду) та положення статті 651 ЦК України, які визначають загальні підстави для зміни або розірвання договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Підставою для розірвання договору довічного утримання є встановлення факту хоча б одного випадку порушення умов договору.

В даному випадку, суд дійшов до висновку, що порушення зі сторони відповідача ОСОБА_2 є істотними, адже остання не виконує тих обов`язків, які зазначені в п. п. 8, 9 договору довічного утримання. Про їх істотність свідчить той факт, що позивач ОСОБА_1 була позбавлена всього того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а позивач розраховувала на повне виконання відповідачем ОСОБА_2 умов п. п.8, 9 договору довічного утримання та догляду.

Згідно з частиною другою статті 651, частиною першою статті 755 ЦК України зазначене є підставою для розірвання оспорюваного правочину за рішенням суду.

В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

При цьому, слід зазначити, що істотним порушенням умов договору набувачем завдано відчужувачу шкоди, яка полягає як в реальних збитках (сплата відчужувачем житлово-комунальних послуг за квартиру, хоча це було обов`язком набувача), так і в упущеній вигоді (неотримання відчужувачем від набувача щомісячного матеріального забезпечення в обумовленому сторонами розмірі, неотримання триразового висококалорійного харчування, не отримання одягу та взуття, ліків тощо). При цьому, різниця між тим, на що мала право розраховувати позивач ОСОБА_1 , як сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати, є істотною.

Відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання у судовому порядку такого правочину у випадку невиконання набувачем його умов. При цьому, саме набувач мала б убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинна надати суду докази відсутності обставин, на які посилається позивач. При цьому не має значення відмова відчужувача від отримання обумовлених коштів, вирішальним є виконання набувачем своїх зобов`язань, що у цій справи не має місця.

Відповідні висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц, від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19, від 09 лютого 2022 року у справі № 755/16507/ 19.

Отже, норми чинного цивільного законодавства України та правові висновки Верховного Суду покладають саме на відповідача ОСОБА_2 , як набувача відчуженої за договором довічного утримання квартири, обов`язок доведення належного виконання нею договірних зобов`язань за спірним договором по довічному утриманню та догляду за позивачем ОСОБА_1 .

Наслідком розірвання договору довічного утримання згідно ч. 1 ст. 756 ЦК України є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Щодо розподілу судових витрат, то суд враховує усну заяву позивача ОСОБА_1 , яка просила понесені нею судові витрати (судовий збір, витрати на правову допомогу) з відповідача ОСОБА_2 не стягувати, тому понесені ОСОБА_1 судові витрати залишаються за останньою і при винесенні рішення не розподіляються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання та догляду, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений 25.10.2019 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком Володимиром Борисовичем, та зареєстрований в реєстрі за номером № 7270.

Судові витрати залишити за позивачем - ОСОБА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 12.04.2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 ., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко Володимир Борисович, адреса: 21001, м. Вінниця, вул. Замостянська, 27/44.

Суддя: