Справа №932/5531/23
Провадження №2/932/1913/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Цитульського В.І.,

за участю секретаря: Дубовик К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення проживання дитини з матірю,-

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2023 року до суду звернувся позивач з вимогами про розірвання шлюбу та залишення проживання дитини з матірю.

Стислий виклад позицій сторін.

30 березня 2013 року між нею та ОСОБА_2 укладено шлюб, від якого вони мають малолітню дитину. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, що знайшло своє відображення у втраті почуття взаємної любові та поваги один до одного, просила суд шлюб між нею та відповідачем, розірвати. Також зазначила, що між ними відсутній спір щодо поділу майна подружжя. Дитина проживає разом з нею.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про явку в судове засідання була повідомлена належним чином, від її представника надійшла заява, про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заяви та процесуальні дії вчинені в рамках цивільної справи.

17 лютого 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 30 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Дніпро зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем міста Донецьк, громадянином України та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою міста Коростень, громадянкою України, актовий запис №165.

Після реєстрації шлюбу прізвище подружжя « ОСОБА_4 ».

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5 батьками якої записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Дитина зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з матір`ю, що підтверджується довідкою про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України № від 06.01.2015.

Норми права застосовані судом.

Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положенням ст.24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Тобто, з аналізу вказаних матеріально правових норм можна дійти висновку, що розірвання шлюбу за рішенням суду можливе у разі звернення одного з подружжя з такою вимогою та з зазначенням об`єктивних причин, які унеможливлюють подальше існування шлюбу.

Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Згідно з частиною 1статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до статті 19 СК України, під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою.Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно вимог ст.77, 81 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Висновки та мотиви суду.

Позивач скористалася своїм правом та звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягає на його розірванні, оскільки шлюб носить формальний характер.

При таких обставинах, враховуючи інтереси кожного з подружжя, дитини, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати, малолітню дитину залишити на проживанні з батьком.

Що стосується вимоги про залишення проживання дитини разом з матір`ю слід зазначити таке.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами станом на час ухвалення рішення.

Відповідач не подававав до суду своїх заперечень щодо проживання дитини разом з матір`ю, доказів наявності спору щодо питання про залишення проживання дитини з матір`ю також не містить.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 15 січня 2020 року справа №200/952/18 провадження № 61-14859св19 та у постанові від 22 грудня 2021 року справа 339/143/20 провадження 61-6809св21.

З урахуванням зазначеного позовні вимоги підлягає задоволенню.

Що стосується вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу слід зазначити таке.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір, сплачений останньою при зверненні до суду з вимогою про розірвання шлюбу у розмірі 992,40 грн..

Вирішуючи вимоги позову щодо стягнення судових витрат за надання позивачці правничої допомоги адвокатом, суд виходить з наступного.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Як вбачається з довідки про детальний опис робіт (наданих послуг) позивачці адвокатом надано правову допомогу у формі: консультації 1 год., складання позовної заяви 1 год., представництво інтересів клієнта в суді 1 год. Загальна вартість послуг визначена у розмірі 5000 грн. Цю суму позивачкою сплачено повністю відповідно до квитанції від 14.09.2022 року.

З урахуванням обсягу і складності справи та виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності подання та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. є неспіввмірними та підлягають зменшенню до 1 000 гривень.

Керуючись ст.ст.141, 263-265, 280-282, 284-289, 430 ЦПК України, ст.ст.141, 150, 180-183 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та залишення проживання дитини з матірю задовільнити частково.

Розірвати шлюб, зареєстрований 30 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Дніпро між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем міста Донецьк, громадянином України та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою міста Коростень, громадянкою України, актовий запис №165.

Залишити проживати дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з матірю ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу відповідачці лишити шлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та проголошено 12 квітня 2023 року.

Суддя : В.І.Цитульський