12.04.2023 Справа № 756/3418/22
Справа ун. № 756/3418/22
пр.№2/756/880/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

при секретарі Галелюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного члена подружжя,

встановив:

Позивачка звернулась до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатного члена подружжя.

Позов мотивовано тим, що між сторонами 06.10.1985року було зареєстровано шлюб. У зв`язку з тим, що з відповідачем тривалий проміжок часу не ведуть спільного господарства, мають різні характери, погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри рішенням суду шлюб було розірвано. На даний час позивач отримує пенсію у розмірі 2745,36гривень на місяць, якої не вистачає на проживання та лікування однак у зв`язку з тим, що вона потребує постійного лікування, на яке витрачає значну частину коштів, залишку не вистачає на мінімальний/достатній рівень життя. Позивач змушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на її у тримання, як непрацездатної дружини, так як потребує матеріальної допомоги з боку чоловіка та не має можливості працювати та самостійно себе забезпечувати так як її здоров`я суттєво погіршилось. Відповідач, її чоловік, є суддя у відставці та отримує довічне грошове утримання в розмірі 213 287,00грн. з квітня 2021року. На даний момент відповідач аліменти нікому не сплачує. Отже, він має змогу сплачувати кошти на утримання дружини. В зв`язку з цим просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду.

Ухвалою суду від 18.05.2022року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

27.06.2022 відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що позивачка отримує пенсію, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому не є особою, що потребує матеріальної допомоги. Крім того, у зв`язку з тим, що він хворіє на онкологічне захворювання, проходить курси лікування, витрачає значну частину свого доходу на лікування, також несе витрати на комунальні послуги, транспорт, продукти харчування, одяг, тому не має фінансової можливості допомагати позивачці.

В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Додала, що потребує матеріальної допомоги, оскільки коштів на придбання ліків та продуктів харчування, сплату комунальних послуг їй не вистачає через невисокий розмір пенсії. Вона проживає разом з повнолітнім сином, який на даний час має статус безробітнього. Дійсно, відповідач має проблеми зі здоровям, але його доходи дозволяють надавати їй матеріальну допомогу.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що він не має змоги надавати матеріальну допомогу колишній дружині, оскільки він має онкологію. Також суду пояснив, що позивачка є одноособовим власником: земельної ділянки площею 4,5294 га, яка розташована за 15 км від м. Одеса і за оренду якої отримує біля 20 000 грн.; земельної ділянки площею 0,222 га и смт. Зазим`я, яке межує з м. Києві; цінних паперів з правом отримання дивідендів-акцій ВАТ «Перемога», сертифікат іменних акцій серії А№000150; та на праві спільної часткової власності, розмір частки 1/2, трикімнатної квартири загальної площею 116,5 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , тому твердження позивачки щодо скрутного матеріального стану не відповідають дійсності. Відповідач зазначає про те, що посилаючись на ст. 75 СК України, як на підставу своїх вимог, позивач не наводить жодних доказів на підтвердження існування будь-яких підстав, з яких у неї б виникло таке право. Так, позивач є непрацездатною, оскільки досягла пенсійного віку, однак не є особою з інвалідністю. У той час як право на утримання має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Суд, з`ясувавши позицію позивача та заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 01.06.2022р., що підтверджується копією рішення Оболонського районного суду м. Києва( а.с.98-100).

Позивачка перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Оболонський район) в м. Києві та отримає пенсію у розмірі 2745,56 гривень, що підтверджується довідкою 4350 8238 1234 1325.

Відповідач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Оболонський район) в м. Києві і отримує пенсію довічне утримання суддів у розмірі 213 350,75грн, що підтверджується довідкою 2425 77.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується медичними довідками, які наявні в матеріалах справи ОСОБА_2 хворіє на рак простати та рак підшлункової залози. В результаті лабораторних досліджень 20.05.2022 року, 20.06.2022 року, 21.07.2022 року та 04.11.2022 року онкомаркер підшлункової залози становив 93.38, 98.30, 117.32 та 166.08 відповідно, при нормі 0-26. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 від 10 червня 2022 року, йому встановлені діагнози: ІХС, стенокардія напруги ІІФК. ГХ- 11ст.2ст.Ризик високий. ДЕ 1 ст. з вестибулопатією. ЦАС. Подагра ідіопатична, метаболічний тип. Подагричний артрит, олігоартрит. Хр. рефлюксний гастрит, Хронічний панкреатит. Стеатогепатоз печінки. Рак простати (передміхурової залози) ст. IІІ T3NxMx кл. гр. ІІ (С 61.0) 2 кл. гр. 06 грудня 2021 року відповідача було доставлено в клінічну лікарню «Феофанія» ДУС з діагнозом: пілонідадьна кіста куприка з нагноєнням та гіперплазія простати (рак). 10 грудня 2021 року проведена планова операція висічення нілонідальної кісти куприка. 16 грудня 2021 року він виїхав до м. Одеси продовжити лікування в «Одеському обласному онкологічному диспансері».

Відповідно до ч.1 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Згідно положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності, у разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліменти зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня2017року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц).

Потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що дружина є непрацездатною, наприклад, у зв`язку із відсутністю пенсій (або низького розміру) чи інших джерел існування. Потребою в матеріальній допомозі (нужденністю) є забезпеченість особі коштами в розмірі нижче прожиткового мінімуму. Визначення потреби матеріальної допомоги непрацездатного члена подружжя здійснюється судом у кожному конкретною випадку за допомогою зіставлення доходів такого члена і прожиткового рівня. Саме за таких обставин законодавець зобов`язує одного з подружжя утримувати іншого непрацездатного члена подружжя, тобто надавати йому необхідну матеріальну допомогу. Обидва ці фактори підлягають доведенню в судовому процесі.

До уваги приймається отримання непрацездатним членом подружжя пенсії, державній пільг, субсидій, наявність у нього майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності одного з подружжя не зумовлює виникнення у другого з подружжя обов`язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потреб матеріальної допомоги, якщо заробітна тата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вказує, що отримує пенсію у розмірі 2745,36 гривень , а з березня 2022 в розмірі 3127,01грн., які їй не вистачає на проживання та лікування.

У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.

Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану ст. 80 Сімейного Кодексу України).

Відповідач є непрацездатним, перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Оболонський район) в м. Києві і отримує пенсію довічне утримання суддів у розмірі 213 350,75грн, що підтверджується довідкою 2425 77.

Таким чином позивачем доведена та обставина, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу.

Суд критично ставиться до твердження відповідача, що позивач є одноособовим власником: земельної ділянки площею 4,5294 га, яка розташована за 15 км від м. Одеса і за оренду якої отримує біля 20 000 грн.; земельної ділянки площею 0,222 га и смт. Зазим`я, яке межує з м. Києві; цінних паперів з правом отримання дивідендів-акцій ВАТ «Перемога», сертифікат іменних акцій серії А№000150; та на праві спільної часткової власності, розмір частки 1/2, трикімнатної квартири загальної площею 116,5 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач має ряд захворювань, а саме онкологічні, згідно наданої суду медичної документації та потребує лікування у зв`язку з незадовільним станом здоров`я, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

З урахуванням викладеного, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб позивачки і можливостей відповідача, враховуючи, майновий дохід, вік та стан здоров`я відповідача обмежують його можливість в утриманні колишньої дружини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та зменшення їх розміру до 1/10 частини від усіх видів доходу відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовий збір в сумі 992,40 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивачка при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону.

Керуючись 258, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 75,77,79,80 Сімейного кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дружини на ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 ) у розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 17.05.2022року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 )на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Луценко