ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у режимі відеоконференції в м.Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 29 жовтня 2009 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на реконструйовані нежитлові приміщення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У жовтні 2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, просила визнати за нею право власності на нежитлові приміщення:

першого поверху, які складаються з: приміщення №XIV - сходи, загальною площею 18,5 кв.м; приміщення № XLVII - підсобне приміщення, загальною площею 13,0 кв.м.; приміщення № XLVIII коридор, загальною площею 12,8 кв.м.; приміщення XLIХ підсобне приміщення, загальною площею 30,3 кв.м.; приміщення № L коридор, загальною площею 6,4 кв.м.; приміщення № Lа санвузол, загальною площею 2,9 кв.м., а разом по першому поверху 83,9 кв.м.;

приміщення другого поверху, які складаються з : приміщення №LXVII кабінет, загальною площею 11,9 кв.м.; приміщення №LXІII підсобне приміщення, загальною площею 40,7 кв.м.; приміщення № LIII сходи, загальною площею 18,9 кв.м.; приміщення № LVIа коридор, загальною площею 17,3 кв.м.; приміщення № 22-1 - підсобне приміщення, загальною площею 29,3 кв.м., а разом по другому поверху 118,1 кв.м.;

приміщення мансарди, які складаються з: приміщення LXVIII сходи, загальною площею 18,8 кв.м.; приміщення № LXIХ основне, загальною площею 31,4 кв.м, приміщення № LXХ основне, загальною площею 49,0 кв.м., а разом по мансарді - 99,2 кв.м.,

а всього загальною площею 301,2 кв.м., в літ. «А-2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказувала, що з метою покращення умов використання та будівельного стану зазначених нежитлових приміщень першого, другого поверхів та приміщень мансарди нею за рахунок власних коштів проведено реконструкцію мансардного поверху з розміщенням на його площі підсобних приміщень, яка проводилася без відповідного дозволу Харківської міської ради, але з дотриманням усіх технічних норм та правил.

Посилалась на технічний висновок ПП «Модулор - Сервіс» про стан будівельних конструкцій горища після реконструкції під мансардний поверх (для розміщення підсобного приміщення), який дозволяє їх збереження та подальшу експлуатацію: усі будівельні конструкції нежитлових приміщень магазину непродовольчих товарів та виконаної прибудови, наявних деформацій не мають, знаходяться у задовільному технічному стані, відповідають умовам міцності та стійкості, придатні для подальшої експлуатації та у зв`язку з тим, що реконструкція нежитлових приміщень в літ. «А-2» проводилась без отримання відповідного дозволу та об`єкт був прийнятий в експлуатацію у встановленому порядку, він вважається самовільно побудованим, просила задовольнити її позов, зазначивши, що під час здійснення самовільного будівництва права та охоронювані законом інтереси інших осіб порушено не було.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2009 року задоволено позов ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на реконструйовані нежитлові приміщення.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлові приміщення:

першого поверху, які складаються з: приміщення №XIV сходи, загальною площею 18,5 кв.м.; приміщення № XLVII підсобне приміщення, загальною площею 13,0 кв.м.; приміщення № XLVIII коридор, загальною площею 12,8 кв.м.; приміщення № XLIX підсобне приміщення, загальною площею 30,3 кв.м.; приміщення №L коридор, загальною площею 6,4 кв.м.; приміщення №Lа - санвузол, загальною площею 2,9 кв.м., а разом по першому поверху 83,9 кв.м.;

другого поверху, які складаються з: приміщення №LXVII - кабінет, загальною площею 11,9 кв.м.; приміщення №LXIII - підсобне приміщення, загальною площею 40,7 кв.м.; приміщення № LIII сходи, загальною площею 18,9 кв.м.; приміщення № LVIа - коридор, загальною площею 17,3 кв.м.; приміщення №22-1 підсобне приміщення, загальною площею 29,3 кв.м., а разом по другому поверху 118,1 кв.м.;

приміщення мансарди, які складаються з: приміщення №LХVIII - сходи, загальною площею 18,8 кв.м.; приміщення №LХIХ основне, загальною площею 31,4 кв.м., приміщення №LXХ - основне, загальною площею 49,0 кв.м.,

а разом по мансарді 99,2 кв.м.,

всього приміщення загальною площею 301,2 кв.м., в літ. «А-2», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , особа яка не була залучена до участі у справі, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції при винесенні рішення допустив порушення ст.74, 127, 128, 131, 133, 134, 197, 222 ЦПК України, чинних на час винесення судом першої інстанції рішення суду, тобто: суд не надав строку для надання відзиву; не направив судові повістки для отримання стороною не пізніше, ніж за сім днів до судового засідання; у справі відсутні докази направлення сторонам позову з додатками та ухвали суду про відкриття провадження у справі; відсутній документ про сплату судового збору за подачу клопотання про забезпечення доказів, та і взагалі відсутнє дане клопотання у письмовому вигляді де зазначено, що забезпечення доказів унеможливіть та ускладнить виконання майбутнього судового рішення суду; матеріали справи містять протоколи судового засідання замість журналів і відсутні доказі фіксування самого судового засідання; не направлено сторонам копію судового рішення протягом п`яти днів з дня проголошення рішення суду, а особливо відповідачу оскільки оскаржуване рішення є заочним і лише з моменту вручення відповідачу через тридцять днів воно набирає чинність.

Стверджується, що позивач, зазначаючи, що не порушено права інших осіб, ввів в оману суд та не дослідив наявність можливих співвідповідачів, які є співвласниками житлових та нежитлових приміщень будинку.

Звертає увагу на п.4.3 Рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 02.03.2004, яким визначено, що ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватись та розпоряджатись допоміжними приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудов поверхів та інш.

Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що факт закінчення будівництва підтверджується технічним паспортом, тоді як визнання права власності на об`єкт будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено. Таким чином, оскільки позивачем не надано суду документів про прийняття в експлуатацію реконструйованого об`єкту у зв`язку з їх відсутністю, то у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення позову.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2020 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 01.06.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.06.2020 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Зокрема звертається увага, що скаржник звернувся з апеляційною скаргою після спливу одинадцяти років, що є прямим порушенням принципу правової визначеності (принципу остаточності судового рішення). Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду через великий проміжок часу має місце лише за відсутності непереборних обставин, які не залежали від волі особи протягом тривалого часу, за відсутності доказів непереборних перешкод чи труднощів для своєчасного вчинення скаржником такої процесуальної дії як подання апеляційної скарги та за відсутності переконливих обставин апеляційного оскарження, а отже, має місце негативне втручання у принцип юридичної визначеності. Натомість скаржником не залучено жодного доказу, за яким можна стверджувати про наявність непереборних перешкод чи труднощів для своєчасного подання апеляційної скарги.

Скаржник не міг не знати про здійснення будівельних робіт, а апеляційна скарга не містить відповідних обґрунтувань і доводів на підтвердження фундаментальних порушень закону.

Посилання в апеляційній скарзі на висновки постанови ВСУ та постанови ВС є не коректними, оскільки справа розглядавсь у 2009 році, отже застосування наведених висновків судів касаційної інстанції прямо суперечить вимогам застосування норм законодавства у часі.

В чому саме полягає порушення права особи, яка оскаржує рішення, в апеляційній скарзі не наводиться.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 подав заперечення на відзив на апеляційну скаргу, просив задовольнити його апеляційну скаргу.

Зокрема вказував, що твердження позивача у відзиві на апеляційну скаргу щодо подання апеляційної скарги через 11 років після постановлення рішення у справі і поновлення строків є безпідставним, оскільки він не був залучений до участі у справі і не знав про наявність оскаржуваного рішення суду.

Вказував на незгоду з доводами позивача, викладеними у позові та відзиві на апеляційну скаргу.

У жовтні 2020 року Харківська міська рада подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просила задовольнити апеляційну скаргу.

Зокрема вказувала, що в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництва, відомостей про проведення доопрацювання, відомостей у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державного архітектурно-будівельної інспекції України, розміщених на офіційному сайті Держархбудінспекції України, стосовно спірного об`єкта будівництва відсутня інформація.

Зазначала, що до 11.04.2016 року повноваження інспекції державного архітектурно-будівельного контролю виконувала Державна архітектурно-будівельна інспекція у Харківській області і, як вбачається з матеріалів справи, доказів про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з реконструкції об`єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку суду не надано.

Таким чином, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, а є лише власником будівельних матеріалів, обладнання тощо, що були використані в процесі цього будівництва.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 06 квітня 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Слоневською Д.В. Харківського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №1225 КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 16.04.2007 року за реєстраційним №18230484.

Згідно вказаного договору ОСОБА_2 придбала нежитлові приміщення першого поверху № ХІV, ХLVII, XLVIII, XLIX, L, La; другого поверху № LIII, LVIa, LXIII, LXIV, LXVI, LXVII в літ. «А-2», загальною площею 173,3 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.6-8)

11 квітня 2007 року ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Гриценко Є.В. Харківського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №711, зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 18.09.2007 року за реєстраційним №20328381, придбала у ОСОБА_1 кімнати №22 та №23 другого поверху, житловою площею 28,5 кв.м., загальною площею 28,5 кв.м. в будівлі літ. «А-2», загальною площею 1401,1 кв.м.: нежитлових приміщень підвалу №I-VIII, VIII б, X-XII, загальною площею 212,4 кв.м., приміщень першого та другого поверхів, площею 1188,7 кв.м. (у т.ч. житловою площею 370,2 кв.м.), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.9-10)

Сторонами не заперечується, що позивач після купівлі вищевказаних приміщень здійснила їх реконструкцію без належних дозволів.

Згідно технічного паспорту на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок АДРЕСА_1 внаслідок реконструкції житлових приміщень частини першого та другого поверхів під нежитлові з улаштуванням мансарди загальна площа нежитлових приміщень складає 301,2 кв.м., де, відповідно до виготовленого 19.10.2009 року КП «Харківське міське БТІ» технічного паспорту на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок АДРЕСА_1 , складається з: приміщення №XIV сходи, загальною площею 18,5 кв.м.; приміщення № XLVII підсобне приміщення, загальною площею 13,0 кв.м.; приміщення № XLVIII коридор, загальною площею 12,8 кв.м.; приміщення № XLIX підсобне приміщення, загальною площею 30,3 кв.м.; приміщення №L коридор, загальною площею 6,4 кв.м.; приміщення №Lа- санвузол, загальною площею 2,9 кв.м., а разом по першому поверху 83,9 кв.м.; приміщення №LXVII- кабінет, загальною площею 11,9 кв.м.; приміщення №LXIII- підсобне приміщення, загальною площею 40,7 кв.м.; приміщення № LIII сходи, загальною площею 18,9 кв.м.; приміщення № LVIа- коридор, загальною площею 17,3 кв.м.; приміщення №22-1 підсобне приміщення, загальною площею 29,3 кв.м., а разом по другому поверху 118,1 кв.м.; приміщення мансарди №LVII - сходи, загальною площею 18,8 кв.м.; приміщення №LVIII основне, загальною площею 31,4 кв.м., приміщення №LIX- основне, загальною площею 49,0 кв.м., а разом по мансарді 99,2 кв.м.

Згідно з технічним висновком, виготовленим на замовлення позивача ТОВ «Харківреконструкція», усі основні будівельні конструкції об`єкту реконструйованих нежитлових приміщень з улаштуванням мансарди знаходяться у задовільному технічному стані, відповідають умовам міцності та стійкості та придатні для подальшої експлуатації, проведена реконструкція нежитлових приміщень не вплинула негативно на стан основних будівельних конструкцій житлового будинку. Будівництво проводилось за особисті кошти позивача, будівництво є закінченим, що підтверджується технічним паспортом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості заявлених вимог.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 просить скасувати рішення місцевого суду у повному обсязі і новим рішенням відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

ОСОБА_1 як особа, яка не брала участь у розгляді справи, відповідно до вимог ст.352 ЦПК України у поєднані із приписами п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України, має довести факт порушення судовим рішенням, що оскаржується, його прав та законних інтересів.

На підтвердження такого факта в апеляційній скарзі стверджується про те, що набуття позивачем одноосібного права власності на допоміжне приміщення (мансарду) порушує права власності всіх інших власників житлових та нежитлових приміщень цього будинку. Як на правове обґрунтування такої позиції зроблене посилання на рішення КСУ № 4-рп/2004 від 02 березня 2004 року.

Будь-яких обґрунтованих доводів щодо порушення права ОСОБА_1 як співвласника житлових та/чи нежитлових приміщень цього будинку внаслідок визнання за ОСОБА_2 права власності на інші приміщення першого і другого поверхів, в апеляційній скарзі не наведено.

У підтвердження наявності у ОСОБА_1 права власності на приміщення у будинку АДРЕСА_1 до апеляційної скарги долучені світлокопії договору купівлі-продажу від 17 жовтня 2002 року і реєстраційного посвідчення від 08 листопада 2022 року (т.1 а.с.54,56). Інших документів (актуальних) про право власності ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 суду не надано.

До відзиву на апеляційну скаргу позивачем долучена світлокопія нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_1 від 26 червня 2009 року, згідно якої він є співвласником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і не заперечує проти самовільно захоплюваного приміщення горища, які є місцями спільного користування, та дає згоду на оформлення ОСОБА_2 даного приміщення за встановленим законодавством порядком (т.2 а.с.95).

Аналогічна заява складена іншим співвласником ОСОБА_4 (т.2 а.с.96).

Зміст наведених заяв свідчить про те, що попередньо, майже за три місяці перед зверненням до суду із позовом, ОСОБА_2 погодила із ОСОБА_1 питання про перехід до неї прав на горище (мансарду), отже твердження апеляційної скарги про те, що позивач ввела суд в оману стосовно відсутності порушень прав інших осіб, не відповідають дійсності.

Хоча нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 не є угодою між співвласниками щодо розпорядження спільним майном у розумінні приписів ст. 358, ст.362 ЦК України, проте ще у 2009 році ОСОБА_1 погодив перехід прав на горище (мансарду) до ОСОБА_2 , у зв`язку з чим з огляду на доводи апеляційної карги відсутні підстави вважати встановленим факт порушення прав ОСОБА_1 оскаржуваним рішенням.

За таких обставин слід виходити з того, що ОСОБА_1 як співвласник надав згоду ОСОБА_2 на отримання у власність приміщення горища (мансарди), а оскарження ним рішення суду першої інстанції через одинадцять років слід кваліфікувати як суперечливу поведінку, тобто таку, що не відповідає його попередній заяві.

Посилання в апеляційній скарзі на процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції, з урахуванням наведених обставин не мають істотного значення, так як ОСОБА_1 не доведено, що судовим рішенням, яке оскаржується, вирішено питання про його права та законні інтереси.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права та обов`язки, свободи та інтереси, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи та інтереси та(або) обов`язки не вирішувалося.

Керуючись ст.362 ч.1 п.3, ст.381 ЦПК України, апеляційний суд

постановив :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 29 жовтня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на реконструйовані нежитлові приміщення, закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали виготовлено 10 квітня 2023 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов