Справа № 697/724/22
Провадження № 2/697/40/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.,

представника позивача адвоката Кутової Є.Е.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Плівак Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Каневі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , відповідач) про розподіл спільного майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 червня 2019 року сторони зареєстрували шлюб. Спочатку подружні стосунки були нормальні, було взаєморозуміння. Проживали сім`єю у м. Києві, житло винаймали з квітня 2019 року до вересня 2019 року. З власником квартири був укладений усний договір найму житла за згодою з відповідачем. Так, щомісячна плата за житло становила 6000 грн. та комунальні послуги 1200 грн. Його заробітна плата щомісячно складала 16000-18000 гривень, а тому кошти, згідно договору найму сплачувались з його зарплати.

В той час дружина була в стані вагітності і їй потрібно було ставати на облік по вагітності, а тому вони в липні 2019 року спільно вирішили, що вона негайно поїде до м. Канева, до місця проживання своїх батьків. Позивач безумовно залишився в місті Києві бо мав постійне місце праці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася дочка ОСОБА_3 . В місто Канів до сім`ї позивач приїжджав дуже часто, враховуючи його стислий графік роботи.

Дружину і дочку повністю утримував матеріально, забезпечував всім необхідним: продуктами харчування, речами першої гігієни для дитини, одягом. Приїжджав і проживав за місцем проживання їх сім`ї.

Його батьки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 теж надавали відповідну матеріальну допомогу їх сім`ї, бо на той час народилась їх онука ОСОБА_3 . Батько працював спеціалістом за межами України, отримував достатню заробітну плату, на що в них була реальна можливість допомагати створеній молодій сім`ї.

Дружина знаходилася у відпустці по догляду за їх донькою до досягнення нею трьохрічного віку. Позивач працював у Києві, сім`ю матеріально забезпечував, незалежно від стислого графіку роботи, намагався завжди приділити увагу сім`ї, догляду за дитиною.

Поступово, не з вини позивача, стосунки між сторонами порушились. Відповідач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Реальна причина розпаду сім`ї в позові про розірвання шлюбу дружиною не була вказана, тому що причини для розпаду сім`ї були. До того ж на момент подачі позову до суду сторони продовжували проживати подружнім життям 2019 рік, 2020 рік, по лютий березень 2021 року.

В квітні 2021 року рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області шлюб між сторонами розірвано.

Так як сторони прожили нетривалий час в м. Києві та на жилій площі батьків відповідача, то вони не встигли придбати майно, як подружжя. Але у них були спільні подружні кошти, які їм здарували батьки позивача та гості на їх весіллі 08.06.2019, а саме:

- ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , рідний брат ОСОБА_6 500 доларів США;

- ОСОБА_7 , ОСОБА_8 200 доларів США;

- ОСОБА_9 , ОСОБА_10 100 доларів США;

- ОСОБА_11 200 доларів США;

- ОСОБА_12 , ОСОБА_13 200 доларів США;

- ОСОБА_14 , ОСОБА_15 300 євро;

- ОСОБА_16 100 євро;

- ОСОБА_17 3000 грн.;

- ОСОБА_18 , ОСОБА_19 1000 грн.;

- ОСОБА_20 , ОСОБА_21 5000 грн.;

- ОСОБА_22 , ОСОБА_23 2000 грн.;

- ОСОБА_24 1000 грн.;

- ОСОБА_25 1000 грн.

З боку відповідача було запрошено на весілля за їхньою спільною згодою значно більше осіб. Запрошені родичі та гості були присутні всі. З боку нареченої були присутні 47 осіб.

Всього було подаровано 19 372 гривень, 4 700 доларів США, згідно довідки інформацію про курси валют АТ КБ «Приватбанк» від 16.05.2022 (по курсу 32,1800), 600 євро, згідно довідки інформацію про курси валют АТ КБ «Приватбанк» від 16.05.2022 (по курсу 33,4200), що еквівалентно українській гривні: 151 246 грн. (долари США) та 20 052 грн. (євро), а всього 190 670 грн. Також спільним майном є телевізор кольоровий «Samsung Smart TV» 47 дюймів, вартість 12 500,00 грн., який залишився в користуванні ОСОБА_1 .

За згодою з відповідачем, так як у їх сім`ї не було власного житла, то подаровані кошти в подальшому вони з відповідачем планували використати для придбання житла в м. Києві.

Весільні кошти безумовно залишились у відповідача на зберіганні, так як на той час постійним місцем її проживання було житло її батьків АДРЕСА_1 .

Заробітної плати позивача було достатньо, щоб повністю забезпечувати сім`ю та новонароджену дочку ОСОБА_3 , і безумовно, не було необхідності витрачати весільні кошти або планувати на якісь матеріальні потреби їх сім`ї.

Відповідач з малолітньою дочкою ОСОБА_3 ще й досі постійно проживає на жилій площі свої батьків. Всі подаровані кошти, тобто їх весільні кошти, і телевізор знаходяться за місцем постійного проживання відповідача.

Позивач неодноразово звертався до ОСОБА_1 розділити майно та врегулювати це питання добровільно, але вона відмовляється. Тому позивач звернувся з позовом до суду про розподіл спільного майна подружжя. Оскільки телевізор залишився в користуванні відповідача, тому просить суд стягнути з відповідача компенсацію в сумі 6 250,00 грн.

З огляду на вказані обставини, позивач просить суд розділити спільні подружні кошти 19 372 гривень, 4700 доларів США, згідно довідки інформацію про курси валют АТ КБ «Приватбанк» від 16.05.2022 (по курсу 32,1800), 600 євро, згідно довідки - інформацію про курси валют АТ КБ «Приватбанк» від 16.05.2022 (по курсу 33,4200), що еквівалентно українській гривні: 151 246 грн. (долари США) та 20 052 грн. (євро), а всього 190 670 грн. в рівних частинах; стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь 9 686 гривень, 2 350 доларів США (по курсу 32,18) та 300 євро (по курсу 33,42), що еквівалентно українській гривні, становить відповідно 75 623 грн. (долари США) та 10 026 грн. (євро), а всього коштів на суму 95 335 грн. та 1/2 частину вартості телевізора «Samsung Smart TV» 47 дюймів в сумі 6 250,00 грн.

Ухвалою суду від 11.07.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (а.с.24).

02.09.2022 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Плівак Л.М. на адресу суду направлено відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 . Свої заперечення обґрунтовує тим, що звертаючись до суду з позовом про розподіл спільного майна, позивач не надав суду доказів, які підтверджують обсяг такого майна та його вартість, не долучив доказів стосовно підтвердження набуття у шлюбі з відповідачем кольорового телевізора та доказів, які б підтверджували суми подарованих на весілля коштів і наявність таких коштів на зберіганні у відповідача.

Одних лише свідчень свідків недостатньо. Крім того свідки, які заявляє позивач є його близькими родичами, тому вони зацікавленні у прийнятті рішення на користь позивача.

Також зазначила, що позивач навів доводи, які не відповідають фактичним обставинам справи, а саме, що стосується довідки про доходи, долученої позивачем до справи. З довідок вбачається, що його середня заробітна плата у 2019 році становила 12 441,05 грн., тобто він значно перебільшує свій дохід.

Як зазначила відповідач за найм житла вони з позивачем сплачували разом і саме вона сплачувала рахунки за комунальні послуги. Справжньою причиною переїзду з м. Києва у м. Канів стало те, що позивач не надавав відповідачу коштів на закупівлю продуктів та інших побутових потреб, обстеження лікарів, закупівлю ліків та підготування до пологів, а вона будучи в декретній відпустці, також не змогла повністю забезпечити зазначені потреби та по цій причині змушена була переїхати в м. Канів до своїх батьків, які їй надавали матеріальну підтримку. Позивач після народження дитини приїздив до них не часто, періодично. На її прохання купував деякі речі дитині, проте не все що було необхідне для неї та дитини. Фінансово дитину не забезпечував, готівкові кошти з своєї заробітної плати не надавав. За спільної згоди з позивачем всі необхідні для себе і дитини речі відповідач купувала саме з коштів, які були подаровані на весілля. Доступ до тих коштів вони мали спільний. За потреби позивач також з цих коштів брав певну суму. Подружжя між собою мало домовленість, що весільні кошти, які вони витрачають, з часом повертають назад. Проте через важку фінансову ситуацію в родині, витрачені кошти вони так і не змогли відкласти назад.

Крім того, візити позивача до неї та дитини носили швидше всього гостинний характер. Коли позивач приїздив, то йшов зустрічатись з друзями, залишаючи відповідача з дитиною вдома, повертаючись на ночівлю.

Стосовно коштів в розмірі 500 доларів США, які подарували батьки позивача та 60 євро, які подарувала сестра чоловіка, відповідач погоджується, проте категорично заперечує, що решта гостей зі сторони чоловіка дарували їм суми, які зазначив позивач. Гості, які були присутні на весіллі подарували значно менше коштів, ніж зазначив позивач. Щодо наявності у користуванні відповідача телевізора, то про який телевізор йде мова, їй зовсім не зрозуміло.

Просить суд врахувати, що коштів на весілля було подаровано значно менше, орієнтовно 30 000,00 грн., які витрачалися разом на побутові потреби сім`ї. Навіть на момент розірвання шлюбу, коштів уже не залишилось і позивачу про це достеменно відомо. Вважає що позов, заявлений позивачем не ґрунтується на дійсних обставинах справи і є надуманим, не містить жодного доказу на підтвердження викладених у позові обставин, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн. (а.с.39-42).

13.09.2022 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що до суду надано достатньо доказів, які підтверджують його позовні вимоги про розподіл здарованих весільних коштів. Вважає, що його позовні вимоги підтверджені та є всі підстави для задоволення позову (а.с.52-53).

13.09.2022 представником відповідача направлено до суду заперечення на відповідь на відзив та зазначено, що вимоги позивача є надуманими та такими, що ґрунтуються лише на його твердженнях. Зазначене недопустимо в такій категорії справ, оскільки суду необхідно встановити чіткий, а не абстрактний склад та розмір майна для прийняття рішення про його поділ (а.с.58-59).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20.10.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с.76).

Позивач ОСОБА_2 в судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Пояснив, що вони з відповідачем проживали разом, в нього була гарна заробітна плата, оскільки він є військовослужбовцем і коштів вистачало на все. Коли дружині підійшов час народжувати, він їй сказав щоб вона поїхала народжувати в м. Канів до батьків. Подаровані на весілля кошти зберігали в неї в м. Каневі, щоб потім придбати квартиру. Хотів з відповідачем домовитись без звернення до суду з позовом, проте вона сказала, що там його грошей немає. На весіллі було 47 гостей і всі дарували гроші, а хрещений подарував плазмовий телевізор. Друзів-студентів було чоловік 15, проте і вони дарували кошти в доларах, або євро (по 100 чи 200). Під час весілля хрещений подарував документи на телевізор. Відповідач говорила, що хрещений подарував телевізор їм обом. Кошти рахували разом з дружиною.

Представник позивача адвокат Кутова Є.Е. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримала з підстав, які наведені в позовній заяві. Зокрема пояснила, що позивач добре забезпечений, має гарну заробітну плату. Подаровані кошти планували витратити на житло. Гроші не могли бути витрачені на сім`ю та дитину, оскільки сума була велика. Гроші знаходились за місцем проживання відповідача в м. Канів. Просить суд позов ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судових засіданнях щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 заперечувала та пояснила, що на момент розлучення ніяких претензій у позивача до неї не було і кошти не ділили. Проте останнім часом позивач їй не дає спокою. Неодноразово чула від нього, щоб вона віддала йому кошти, яких немає. Вони дійсно зареєстрували шлюб, було весілля. Гості дарували гроші в конвертах, які ніхто крім їх обох не бачив. Свідки ніяких коштів не бачили. Дарували на весіллі гривні, загалом було подаровано 30 000,00 грн., його батьки та брат 500 доларів, його сестра 60 євро. Кошти витрачалися за домовленістю між ними. Спільних коштів на момент розлучення не має і не було. Відповідач допомагала позивачу виплачувати його борги. Розмови про квартиру спочатку велися, проте після весілля припинилися. З її боку на весіллі було 32 особи, з них 3 дитини і 12-13 студентів, які не працювали і тому великих коштів дарувати не могли. Ніхто квартиру не вибирав. Батьки ОСОБА_26 не допомагали. Її батьки планували допомогти купити квартиру. Телевізора марки Samsung Smart TV 47 дюймів ніколи не існувало і не було. Відповідач планує ділити неіснуючі кошти і неіснуючий телевізор. Заробітна плата чоловіка була суто його і витрачав її лише він. На весілля її хрещений не дарував їм телевізор. Сума, яку вказує позивач вигадана, її ніколи не існувало. Кошти було витрачено разом на потреби сім`ї, в тому числі на борги ОСОБА_27 . Дитина часто хворіла і кошти були потрачені на дитину. Борги брав неофіційно у друзів та знайомих. Позивач допомагала віддавати кредит за телефон. Фінансово його батьки не допомагали. Зарплату позивач витрачав сам на оренду житла, комунальні послуги, харчування, борги. Разом з позивачем вони проживали з 8 червня 2019 року до кінця серпня 2019 року. Потім вона жила у своїх батьків до розлучення 1 рік і 4 місяці. Подаровані на весілля кошти витрачалися на її потреби та потреби дитини. Спочатку кошти зберігалися у батьків позивача, а приблизно через місяць були перенесені до її батьків. За півтора місяці до весілля хрещений подарував телевізор особисто їй, який не був у спільному користуванні їх сім`ї.

Представник відповідача адвокат Плівак Л.М. в судовому засіданні щодо задоволення позову ОСОБА_2 заперечувала та пояснила, що позовні вимоги є необґрунтованими та не доведені належними доказами. Не доведено, яка саме сума коштів подарована, що дійсно дарувався телевізор і яка його вартість. Весільні кошти були витрачені. Між ними була домовленість, що відповідач буде використовувати подаровані кошти на дитину. Спільного майна у сторін немає. Гості подарували значно меншу суму, ніж ту про яку вказує позивач. На весіллі було багато студентів, які дарували гривні, а не євро. Телевізор був подарований не на весіллі, а значно раніше та особисто відповідачу. Кошти витрачені на потреби дитини, на підготовку до пологів і при народженні дитини.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_27 є її сином. З квітня 2019 року і до реєстрації шлюбу сторони проживали разом в м. Києві на орендованій квартирі. На весіллі її сина ОСОБА_27 та ОСОБА_28 були подаровані грошові кошти: гривні, долари, євро, а також хрещеним батьком відповідача був подарований також телевізор. Всі кошти знаходились у невістки ОСОБА_28 та зберігались в м. Каневі у її батьків. Пізніше син залишився проживати в м. Києві, а невістка переїхала до м. Канева, до батьків, оскільки необхідно було ставати на облік по вагітності. Кошти вона забрала з собою до батьків, бо синові пропонували гуртожиток і зберігати в себе кошти він не міг. Святкували весілля 2 дні. Було подаровано 4700 доларів, 600 євро та близько 20000 грн. Гостей з боку нареченого було 22. В перший день були подаровані документи на телевізор, а на другий день його привезли додому. Кошти вирішили використати на купівлю житла, іншу частину взяти в кредит. Кошти ніхто не чіпав. У свідка є список хто з родичів скільки подарував. Чоловік свідка дарував сторонам ще 500 доларів на квартиру до весілля, після народження дитини давали ще 300 доларів. Допомагали продуктами та фінансово. Потреби витрачати весільні кошти не було. Добровільно частину коштів ОСОБА_28 не повертає. Ніхто ті кошти не витрачав, син мав зарплату. На весіллі хрещений ОСОБА_29 з ОСОБА_30 подарували 200 доларів, хрещена ОСОБА_31 і ОСОБА_32 100 доларів, баба ОСОБА_33 3000,00 грн., тітка ОСОБА_31 200 доларів, дядько ОСОБА_29 і тітка ОСОБА_34 1000,00 грн., дядько ОСОБА_35 і тітка ОСОБА_36 5000,00 грн., дядько ОСОБА_37 і тітка ОСОБА_38 300 євро, вона з чоловіком і молодшим сином 500 доларів, ОСОБА_38 (двоюрідна сестра) 100 євро, ОСОБА_36 і ОСОБА_39 200 доларів, ОСОБА_40 і ОСОБА_41 2000,00 грн., ОСОБА_39 і ОСОБА_42 1000,00 грн., ОСОБА_43 1000,00 грн. і ОСОБА_44 1000,00 грн. Гроші на власні очі не бачила, знає про суму зі слів сина і родичів. На весіллі дарували документи на телевізор, які вона бачила здалеку, про наявність такого подарунку сказав син. Телевізор бачила після весілля, коли приходила в гості до дітей. Син показував, який телевізор їм подарували на весілля.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що позивач є його племінником. Він був присутній на весіллі разом з дружиною, меншим братом та його дружиною. Весілля було в кафе. Вони з дружиною подарували 5000 грн., а менший брат з дружиною дарували 300 доларів. Також знає, що батьки позивача подарували 500 доларів. На весіллі також дарували телевізор. Точніше подарували спочатку документи на телевізор, а вже наступного дня привезли сам телевізор. На весіллі хрещений батько нареченої показував документи на телевізор. Батьки позивача допомагали подружжю. ОСОБА_45 говорив скільки подарували коштів і радився чи вистачить даних грошей на перший внесок за квартиру в новобудові. Вони перевіряли ситуацію на ринку нерухомості і пізніше на присязі племінника пропонували йому дати номера телефонів де можливо придбати квартиру. Проте він повідомив, що даним питанням займається його дружина і що кошти вони зберігають в м. Каневі за місцем проживання батьків дружини. В племінника була достатня заробітна плата, щоб забезпечувати сім`ю. Батьки позивача постійно допомагали подружжю. З іншої сторони також була допомога, тому брати весільні кошти не було потреби.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що є бабусею позивача. В 2019 році у ОСОБА_28 і ОСОБА_27 було весілля на яке вона також була запрошена. Зі своєї пенсії назбирала 3000,00 грн., які подарувала в перший день весілля, а на другий день подарувала ще 200,00 грн. ОСОБА_27 сказав їй, що подаровані кошти вони зберігатимуть і використають для купівлі квартири. В подружжя народилася дочка ОСОБА_46 і коли святкували рік дитині, вона дала ОСОБА_28 1000,00 грн. Після розлучення ОСОБА_27 пропонував ОСОБА_28 поділити кошти, проте вона забрала всі гроші собі. Батьки позивача і вона сама допомагали ОСОБА_27 . Внук їхав до дитини завжди з гостинцями. Хто скільки подарував грошей свідок не знає.

Свідок ОСОБА_47 в судовому засіданні пояснила, що є матір`ю ОСОБА_28 . Її дочка в червні 2019 року вийшла заміж за ОСОБА_2 . На весіллі з їх сторони було 32 особи, з них: 3 дитини, близько 15 студентів. Кошти дарували в конвертах. Особисто вони з чоловіком грошей не дарували на весілля, оскільки планували в подальшому вкластися в купівлю квартири. Телевізор та документи на нього на весілля не дарувалися. Телевізор був подарований хрещеним батьком ОСОБА_28 за місяць до весілля, коли дізнався, що вона вагітна. Телевізор у спільному користуванні подружжя не був. Скільки всього було подаровано на весіллі коштів, вона не знає. Зі сторони молодої дарували лише гривні і це були незначні суми. Про розмір подарованого знає зі слів ОСОБА_28 та ОСОБА_27 . Кошти були перевезені до батьків позивача, а через місяць-півтора до них. Після весілля, коли їхали в подорож до ОСОБА_48 , ОСОБА_27 брав кошти з подарованих на весілля. Розмови про квартиру велися місяців три, а потім все припинилося. Позивач не давав ОСОБА_28 коштів на життя. Вони спільно користувалися подарованими на весілля грошима. ОСОБА_27 приїжджав рідко до сім`ї. Його батьки також рідко відвідували невістку та внучку. Коли приходили, то приносили печиво, іграшки, памперси. Скільки було гостей на весіллі в загальному вона не знає. Вони винаймали ресторан і платили кожен за своїх гостей. Зі сторони нареченої гостей було більше. Свідок особисто не бачила чи давав ОСОБА_27 гроші ОСОБА_28 . Фінансово він дружині не допомагав. На власні очі подаровані гроші вона не бачила. Їй також не відомо про розмір заробітної плати позивача, як і не відомо, на які кошти утримувалась сім`я. Вважає, що весільні кошти витрачені повністю. Після розлучення не було спору про поділ коштів. Зять родину свою не забезпечував. Вона намагались примирити молоду сім`ю.

Свідок ОСОБА_49 в судовому засіданні пояснила, що є тіткою відповідача ОСОБА_1 . Вона була запрошена на весілля, де разом з чоловіком подарувала 2000,00 грн. Всі гроші дарувалися в конвертах. Більше ніяких подарунків не було. Зі сторони нареченої на весіллі були присутні 32 особи, з них 3 дитини, 15 студентів. Побутових речей не дарували і документів на них також. Телевізор був подарований задовго до весілля, десь за півтора місяця. Хрещений батько ОСОБА_28 , дізнавшись що та вагітна, подарував їй телевізор. На самому весіллі хрещений також дарував гроші в конверті. Спільного майна в подружжя не було. Фінансово сім`ю позивач не утримував. Про це вона знає зі слів племінниці. Студенти на весіллі були з м. Києва. Позивачу не забороняли спілкуватися з дитиною. На весіллі всі дарували гривні, про що їй відомо зі слів ОСОБА_28 . Батьки відповідача на весіллі грошей не дарували.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що є хрещеним батьком позивача. На весіллі похресника він подарував молодій сім`ї 200 євро. Побутової техніки не дарував. Хто скільки дарував не знає. Йому лише відомо, що під час проведення конкурсів, хрещений батько ОСОБА_28 викупив шампанське для молодят за 5000,00 грн. ОСОБА_50 самого телевізора на весіллі не було, він лише чув що подарували телевізор. Особисто він не бачив ні документів, ні телевізора. Під час весілля ходили чутки, що буде подаровано телевізор.

Свідок ОСОБА_51 в судовому засіданні пояснив, що є батьком відповідача ОСОБА_1 08.06.2019 було весілля ОСОБА_28 та ОСОБА_27 . Гостей було близько 50 осіб. 32 особи з боку нареченої, з них 15 студентів, 3 неповнолітні особи. Гості з їх боку дарували лише гривні і в конвертах. Зі сторони позивача також дарували гривні. Зі слів ОСОБА_28 та ОСОБА_27 знає, що гроші дарували в національній валюті, окрім 500 доларів батьки з молодшим братом позивача та 60 євро родичка з їх сторони. Оскільки коштів не вистачало, позивачу та відповідачу доводилось витрачати подаровані кошти на потреби сім`ї. Він, ОСОБА_51 , та його дружина на весілля нічого не дарували, оскільки в основному організацією весілля займалися вони і планували в майбутньому вкластися в квартиру. Весільні кошти зберігалися в батьків нареченого і були перевезені в будинок ОСОБА_52 через півтора місяці після весілля. Батьки ОСОБА_27 не уявляли, що відбувається в молодій сім`ї. Ніяких коштів на утримання сім`ї позивач не надавав, фінансування не було. Після народження дитини ОСОБА_28 проживала у батька. ОСОБА_27 приїжджав рідко, з собою привозив памперси та різні дрібнички. Телевізор був подарований ОСОБА_28 хрещеним батьком за півтора-два місяці до весілля в знак того, що вона повинна була народити дитину. Свідок сам привіз даний телевізор додому. Документи на телевізор на весіллі також не дарували. Хрещений дарував в той день гроші. Вони домовлялися з молодими, що ОСОБА_51 вкладеться в квартиру, проте з часом це питання відпало само собою. Йому не відомо, яка сума коштів була подарована на весілля. Лише знає, що це незначна сума. Телевізора Samsung немає в нього вдома і ніколи не було. Вважає, що на момент розлучення весільних коштів вже не було, тому що перед пологами він з ОСОБА_28 їздили до лікарень в м. Київ і м. Черкаси, і його дочка все оплачувала зі своїх коштів. Молода сім`я проживала в нього в будинку, і тому гроші перевезли до місця свого проживання. Точного місця зберігання коштів не знає. Студенти, які були на весіллі це друзі ОСОБА_28 . Були студенти, які вчилися на платній основі і багато взагалі нічого не дарували. Суми, які були витрачені ОСОБА_28 на поїздки до лікарів точно не знає. Лише знає, що це дорого. Сума подарованих грошей була незначна. Знає це зі слів дітей. В позивача в позові сума завищена більше, ніж в чотири рази. Молодим не було за що жити, а тому використовували подаровані гроші і відкладати не мали можливості. Оплачували святкування дня народження внучки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , свідок не знає де вони брали гроші. ОСОБА_51 після розлучення дітей не пропонував віддати частину коштів ОСОБА_27 . Під час перебування сторін у шлюбі, ОСОБА_27 іноді проживав у нього, а іноді у своїх батьків.

Свідок ОСОБА_53 в судовому засіданні пояснила, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_28 . Їй повідомили, що ОСОБА_28 виходить заміж у березні 2019 року. Коли в квітні 2019 року вона приїхала в м. Канів, де проживають батьки ОСОБА_28 , остання повідомила про те, що хрещений батько подарував їй телевізор. Телевізор знаходився на другому поверсі у вітальні і був запакований. 08.06.2019 відбулося весілля. Зі сторони ОСОБА_28 були гості: друзі, родичі та хрещені батьки. Хто скільки дарував, їй не відомо, оскільки всі дарували у закритих конвертах. Її сім`я подарувала в національній валюті 2000,00 грн. Відомо, що батьки ОСОБА_28 на весілля нічого не дарували тому, що повинні були допомогти у придбанні житла молодій сім`ї. Після весілля, позивач та відповідач поїхали до нього додому, забравши скриньку з подарованими грошима. Їй відомо, що вони там були одні тому, що батьки і брат ночували у ОСОБА_54 , це баба позивача. На другий день вони були на природі, зі сторони ОСОБА_28 не було половини гостей. Гості роз`їхалися ввечері. Сторони з квітня 2019 по серпень 2019 року проживали в орендованій квартирі в м. Києві. Коли телефонувала до ОСОБА_28 , коли та була вагітна, остання їй повідомила, що позивач їй нічим не допомагає: ні морально, ні матеріально. У жовтні 2019 року свідок з меншою дочкою приїхала до ОСОБА_28 в м. Канів і перебувала там до самих пологів. Не бачила з боку позивача якоїсь допомоги, як і зі сторони його батьків. Позивач приїхав вже перед самими пологами. Коли ОСОБА_28 народила ОСОБА_55 , її сім`я часто навідувала відповідача, але сім`ї позивача вона не бачила. Коли ОСОБА_53 запропонувала пожити в неї в сім`ї, ОСОБА_28 погодилась. Вони з дитиною проживали в них з червня по жовтень 2020 року. За цей період відповідач з дитиною часто зверталась до лікаря, який направив до лікарні в м. Черкаси. Євгенія зателефонувала позивачу і повідомила дану інформацію, проте ОСОБА_27 не надав ніякої допомоги. Позивач вже звертався до суду у 2021 році з даного приводу. В квітні 2019 року телевізор знаходився у ОСОБА_28 . Документів не бачила на телевізор на весіллі. На другий тиждень після весілля, вона запитала у ОСОБА_28 про суму подарованих коштів. Їй повідомили, що подаровано 30000,00 грн. і 500 доларів. Позивач в цей час був поряд. Свідку не відомо, чи були кошти на момент розлучення. Раз в місяць приїжджали до ОСОБА_28 точно, бувало і два рази в місяць. Коли їздили в м. Умань, ОСОБА_27 вже брав гроші з подарованих. Кошти були витрачені на ліки для дитини. Витрачали на ліки, одяг, харчування. З самого початку гроші були у ОСОБА_27 .

Заслухавши в судовому засіданні думку учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

З 08 червня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 08.06.2019 виданого Канівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.5).

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 07.04.2021 шлюб між сторонами розірвано (а.с.6-7).

В судовому засіданні встановлено, що у сторін від шлюбу є малолітня дитина дочка ОСОБА_3 .

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2021 стягнуто з ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 аліменти на дружину в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 25.10.2021 і до досягнення дитиною ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьох років до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8-9).

В матеріалах справи міститься довідка АТ КБ «ПриватБанк» від 16.05.2022 щодо курсів валют: USD, EUR станом на 16.05.2022 (а.с.10).

З Довідки про доходи № 241 від 12.11.2021 виданої Управлінням державної охорони України, вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з січня 2019 року по грудень 2019 року становить 161 303,61 грн. (а.с.11).

З Довідки про доходи № 242 від 12.11.2021 виданої Управлінням державної охорони України, вбачається, що загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з січня 2020 року по грудень 2020 року становить 228 494,85 грн. (а.с.12).

Відповідно до Акту від 21.07.2021 посвідченого керуючим справами виконавчого комітету Канівської міської ради Святеликом В.І. вбачається, що ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_57 , 2019 р.н., постійно проживають в будинку своїх батьків по АДРЕСА_1 з вересня 2019 року по даний час (а.с.13).

Як на час звернення до суду з позовом, так і в ході розгляду даної справи судом, сторони не дійшли згоди щодо добровільного поділу коштів подарованих на їх весілля, а також телевізора «Samsung Smart TV» 47 дюймів, який, як зазначено позивачем, був подарований на весілля.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.

Згідно з частиною 3 статті 368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018 у справі №235/9895/15-ц, від 05.04.2018 у справі № 404/1515/16-ц та Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020 у справі № 725/1776/18.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

У п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 судам роз`яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності, зокрема, майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Отже, тлумачення норм сімейного законодавства свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

При цьому статтею 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди. Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них. Суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Позивач ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь належну йому частину грошових коштів в загальній сумі 95 335 грн. Відповідач заперечує наявність грошових коштів, стверджує, що всі подаровані на їх весіллі кошти були витрачені подружжям.

В основу доведення твердження про те, що об`єктом права спільної сумісної власності є грошові кошти у вигляді подарованих на весілля батьками сторін та гостями в розмірі 19 372 гривень, 4700 доларів США, згідно довідки інформацію про курси валют АТ КБ «Приватбанк» від 16.05.2022 (по курсу 32,1800), 600 євро, згідно довідки - інформацію про курси валют АТ КБ «Приватбанк» від 16.05.2022 (по курсу 33,4200), що еквівалентно українській гривні: 151 246 грн. (долари США) та 20 052 грн. (євро), а всього 190 670 грн. а також телевізор «Samsung Smart TV» 47 дюймів в сумі 6 250,00 грн., позивач та його представник поклали лише пояснення як самого позивача, так і показання свідків, зокрема його близьких родичів.

Суд звертає увагу, що свідкам, які були допитані в ході розгляду даної справи як зі сторони позивача, так зі сторони відповідача достеменно не відомо про розмір коштів в кожному з вищеперерахованому джерелі доходу, а відомо лише про те, що такі обставини мали місце в житті позивача та відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Згідно з ч. 1 ст. 90 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Так, показання свідків, які були допитані в ході розгляду даної справи, тобто родичів як позивача, так і відповідача у справі, які до того ж є зацікавленими особами, а не очевидцями, які випадково довідалися про ті або інші обставини та знайомі зі сформованими взаєминами і правовідносинами сторін, не дозволяють достовірно встановити точну суму подарованих коштів на весілля сторін, враховуючи той факт, що як зазначено всіма допитаними в судових засіданнях свідками та самими сторонами, грошові кошти дарувалися останнім в конвертах та після весілля залишилися у володінні сторін. Крім цього, з показань свідків також неможливо встановити факт дарування саме на весілля сторін, а не особисто відповідачу телевізора «Samsung Smart TV» 47 дюймів.

Суд звертає увагу, що доказову силу мають лише повідомлення свідка про факти. Натомість, в показаннях допитаних свідків превалювали неточності, а також їхні судження про ймовірні суми подарованих коштів та факт дарування телевізора саме на весілля сторін, а не особисто відповідачу. Пояснення свідків позбавлені конкретики, враховуючи те, що про розмір подарованих на весілля коштів їм відомо зі слів як позивача, так і відповідача.

Наявні в матеріалах справи докази у своїй сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку не дозволяють достовірно встановити точну суму подарованих коштів на весіллі сторін, враховуючи те, що грошові кошти подаровані сторонам на весілля, залишилися у їх володінні.

Матеріали справи також не містять жодного доказу, який би підтвердив, що в шлюбі подружжя набуло кольоровий телевізор «Samsung Smart TV» 47 дюймів, вартістю 12500 грн., а також те, що саме цей телевізор залишився у користуванні відповідача.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що подаровані на весілля грошові кошти були наявні у відповідача, позивача чи третіх осіб на час припинення шлюбних відносин.

Крім того, позивач не надав суду достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач здійснила відчуження коштів чи використала їх на свій розсуд проти волі позивача або приховала їх.

Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши зібрані у справі докази в цілому, так і кожний доказ, який міститься у справі, заслухавши показання свідків як зі сторони позивача, так й зі сторони відповідача, суд дійшов висновку, що стороною позивача належними доказами не доведено, що на весілля сторонам було подаровано грошові кошти в загальному розмірі 190 670 грн., а також телевізор «Samsung Smart TV» 47 дюймів вартістю 12 500 грн., що можна вважати спільною сумісною власністю подружжя.

Виходячи з вищевикладеного, заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя є безпідставними та необґрунтованими, а тому в задоволенні його позову необхідно відмовити повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, п. 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_2 , судові витрати позивача у справі слід залишити за ним.

Крім цього, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св 19).

Також, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124 св 20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Як вбачається з поданого відзиву на позовну заяву, представник відповідача адвокат Плівак Л.М. просить стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн. та зазначає, що згідно договору про надання правничої (правової) допомоги б/н від 25.08.2022, укладеного між адвокатом Плівак Л.М. та ОСОБА_1 за правничу допомогу у цивільній справі № 697/724/22, яка перебуває в провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області, встановлено гонорар у фіксованому розмірі в сумі 5000 грн.. На момент подачі відзиву на позовну заяву зазначені кошти сплачено відповідачем, що доводиться додатком 1 про проведений розрахунок до договору про надання послуг адвоката від 25.08.2022 (а.с.42).

Однак, на підтвердження понесених відповідачем судових витрат, представником відповідача надано лише додаток 1 про проведений розрахунок до договору про надання правової допомоги б/н від 25.08.2022 на суму 5000 грн.. Проте самого договору про надання правничої (правової) допомоги б/н від 25.08.2022 з якого можливо було б встановити фіксований розмір гонорару адвоката на суму 5000 грн. стороною відповідача не надано, а тому понесені відповідачем судові витрати на правничу допомогу, які вона понесла у зв`язку з розглядом справи, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 10.04.2023.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ; проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий Б . К . Скирда