Головуючий у І інстанції Анохін А.М.
Провадження №22-ц/824/621/2023 Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Гуля В.В.,

при секретарі: Ковтун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 30 серпня 2022 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставлене майно,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося із заявою до Подільського районного суду м. Києва, в якій просило замінити вибулого стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 2-3249/10 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/3796/73/65512.

Обгрунтовуючи заяву, заявник посилався на те, що 11.10.2010 року Подільський районний суд м. Києва ухвалив по справі № 2-3249/10 рішення, яким стягнув з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/3796/73/62512 від 16.10.2007 року в сумі 175 965 грн. 07 коп., судовий збір в сумі 1 700 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп.

Рішення Подільського районного суду м. Києва не виконано.

28 грудня 2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/69, відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило свої права вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 014/3796/73/62512.

28 грудня 2018 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «ОКСІ БАНК» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 014/3796/73/62512.

Згідно з даними реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 114/69 від 28.12.2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК» відступлено право вимоги на загальну суму заборгованості 188 933,30 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 124 776,74 грн.; заборгованість за відсотками (включаючи нараховані) - 32 076,49 грн.; пеня - 32 080,07 грн.

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «Вердикт Капітал» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржниками та новим стягувачем. При цьому, згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Крім того, заміна сторони виконавчого провадження правонаступником може відбуватись як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Враховуючи вищевикладене, заявник просив суд замінити вибулого стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30 серпня 2022 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у справі за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставлене майно замінено на ТОВ «Вердикт Капітал».

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу скасувати та постановити по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал».

Обгрунтовуючи скаргу, ОСОБА_1 посилався на те, що ТОВ «Вердикт Капітал» до заяви про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником долучено копію Договору відступлення права вимоги №114/69 від 28.12.2018 року, який містить загальні умови.

Підтвердженням відступлення права вимоги згідно Договору є виконання п. 3.2. Договору та підписання Сторонами Реєстру Боржників, складеного за формою згідно з Додатком №2 до цього Договору.

Разом з цим, в додатках до вказаної заяви зазначено п. 2«Копія реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги №114/69 від 28.12.2018 року», однак долучений документ неможливо ідентифікувати як Реєстр боржників до Договору, оскільки неможливо встановити зміст вказаного документу.

Отже, заявником до поданої заяви не долучено додатків до Договору, які згідно п 8.2. Договору є невід`ємними частинами Договору.

Апелянт у скарзі зазначає, що договір, за яким, як стверджує заявник, АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило ПАТ «ОКСІ БАНК» право вимоги за договором кредиту № 014/3796/73/62512 від 16.10.2007 має реквізити «Договір відступлення права вимоги №114/69 від 28 грудня 2018 р.», однак в Договорі про відступлення прав за договорами застави від 28.12.2018 року є посилання на «Договір відступлення права вимоги від 28 грудня 2018 року», тобто, реквізити Договорів є відмінними.

Разом з цим, в Договорі про відступлення прав за договорами застави від 28.12.2018 року зазначено лише загальні умови, у вказаному Договорі відсутнє посилання на кредитний договір №014/3796/73/62512 від 16.10.2007 року та Договір застави, укладений з ОСОБА_3 , а з долучених заявником документів не вбачається відступлення АТ «Райффайзен Банк Аваль» прав вимоги ПАТ «ОКСІ БАНК» за Договором застави, який забезпечує виконання зобов`язань за кредитним договором №014/3796/73/62512 від 16.10.2007 року. Разом з цим, в додатках до вказаної заяви зазначено п. 6 «Копія реєстру до договору про відступлення права за договорами застави від 28.12.2018 року між «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК»», однак долучений документ неможливо ідентифікувати, як Реєстр договорів застави, оскільки неможливо встановити зміст вказаного документу.

Оскільки заявником не надано додатків до Договору відступлення права вимоги №114/69 від 28.12.2018 року та додатків до Договору про відступлення прав за договорами застави від 28.12.2018 року, тобто документів на підтвердження факту передачі (відступлення) АТ «Райффайзен Банк Аваль» права вимоги ПАТ «ОКСІ БАНК» за договором кредиту №014/3796/73/62512 від 16.10.2007 року та Договором застави, який забезпечує виконання зобов`язань за кредитним договором, неможливо встановити, чи набуло ПАТ «ОКСІ БАНК» статусу нового кредитора у фінансових правовідносинах з боржником ОСОБА_1 .

Крім того, апелянт у скарзі посилається на те, що Подільським районним судом м. Києва неодноразово розглядалась заява ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну вибулого стягувача у справі № 2-3249/10.

Так, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 01.06.2021 року по справі №2-3249/10 було відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну вибулого стягувача у справі № 2-3249/10 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на заставне майно з підстав недоведеності належними, допустимими та достатніми доказами факту набуття заявником прав вимоги за кредитним договором №014/3796/73/62512 від 16.10.2007 року.

При цьому, звертаючись до суду із заявою про заміну позивача (стягувача) з примусового виконання рішення суду у справі на його правонаступника у зв`язку з переходом до останнього права вимоги відповідно до договору про відступлення права вимоги заявник повинен довести належними та допустимими доказами, за яким саме правочином до нього перейшли права вимоги відносно боржника і який обсяг цих прав.

Для правильного вирішення питання правонаступництва слід встановити наявність права вимоги правопопередника та її розмір, а також обсяг переданих правонаступнику прав вимоги. При цьому, оцінюючи обсяг переданих прав, слід врахувати загальновизнаний принцип приватного права "nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet", який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100).

Суд першої інстанції не дав належної оцінки обгрунтованості вимог заявника та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви, що призвело до прийняття необґрунтованого судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу Генеральний директор ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковський О.В. заперечив проти задоволення скарги ОСОБА_1 та просив залишити ухвалу суду без змін, як законну та обґрунтовану.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Василевська К.М. апеляційну скаргу підтримала та просила про її задоволення з викладених у ній підстав.

Представник заявника ТОВ «Вердикт Капітал» - адвокат Змієвська Т.П. в апеляційному суді проти задоволення скарги ОСОБА_1 заперечила та просила ухвалу суду залишити без змін, як законну та обґрунтовану, з підстав, викладених у відзиві на скаргу.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості доводів заяви з приводу наявності підстав для заміни сторони стягувача його правонаступником, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.10.2010 року Подільський районний суд м. Києва ухвалив по справі № 2-3249/10 рішення, яким стягнув з боржників ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/3796/73/62512 від 16.10.2007 року в сумі 175 965 грн. 07 коп., судовий збір в сумі 1 700 грн. 00 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн. 00 коп. (а.с.7-10).

Вищевказане рішення Подільського районного суду м. Києва не виконано.

28 грудня 2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/69 (а.с.13-22), відповідно до якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило свої права вимоги за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 014/3796/73/62512.

Також встановлено, що 28 грудня 2018 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги (а.с.31-38), відповідно до якого ПАТ «ОКСІ БАНК» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 014/3796/73/62512.

Згідно з даними реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 114/69 від 28.12.2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК» відступлено право вимоги на загальну суму заборгованості 188 933,30 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 124 776,74 грн.; заборгованість за відсотками (включаючи нараховані) - 32 076,49 грн.; пеня - 32 080,07 грн. (а.с.23-24).

Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «Вердикт Капітал» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржниками.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

У відповідності до положень ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України має імперативний характер, оскільки у ній прямо визначено правило поведінки, а саме право замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом переуступки права вимоги на підставі правочину на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 29 березня 2021 року у справі № 2-5356/10.

Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц (провадження № 61-26197св18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/8548/16-ц (провадження № 61-16059св18), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц (провадження № 61-20171 св 18) та від 15 травня 2019 року у справі № 370/2464/17 (провадження 61-39193св18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи те, що належними, допустимими та достовірними доказами підтверджується той факт, що правонаступником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за договором кредиту № 014/3796/73/62512 від 16.10.2007 року, що укладений між банком та ОСОБА_4 , є ТОВ «Вердикт Капітал», яке набуло усі права, що належали банку, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача його правонаступником відповідає зібраним по справі доказам та узгоджується з нормами діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність факту набуття заявником ТОВ «Вердикт Капітал» прав кредитора апеляційним судом відхиляються, оскільки заявником на підтвердження даної обставини надано належні та допустимі докази: завірені копії Договору відступлення права вимоги № 114/69, укладеного 28 грудня 2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «ОКСІ БАНК» (а.с.13-22); копію Реєстру боржників №114/69 від 28.12.2018 року (а.с.23-24); копію Договору відступлення права вимоги, укладеного 28 грудня 2018 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.31-38); копію Реєстру боржників від 28.12.2018 року (а.с.39-40), у якому під номером 13 значиться боржник ОСОБА_1 із заборгованістю за кредитним договором № 014/3796/73/62512 від 16.10.2007 року у розмірі 188 933,30 грн. (а.с.39, 41). Дані договори відступлення права вимоги є чинними і ніким не скасовані, відтак згідно ст. 204 ЦК України є правомірними та підтверджують факт набуття ТОВ «Вердикт Капітал» прав кредитора за ними.

Доводи скарги про те, що питання заміни сторони за заявами ТОВ «Вердикт Капітал» вже було предметом судового розгляду і в судовому порядку у задоволенні заяв товариства було відмовлено, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки дана обставина жодним чином не перешкоджає зверненню товариства до суду з такою заявою повторно. При цьому, зважаючи на обґрунтованість та доведеність цього разу вимог заяви про набуття заявником прав кредитора, суд першої інстанції дійшов законного висновку про задоволення заяви та заміну вибулого кредитора новим.

Інші аргументи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині ухвали, та зводяться до переоцінки доказів і незгоди боржника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 30 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: