Справа №359/6174/23
Провадження № 2-о/359/254/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

3 липня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту народження дитини,

встановив:

1. Короткий виклад доводів поданої заяви. Ставлення учасників до заяви.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з вищезазначеною заявою та посилаються на те, що 21 січня 2022 року вони уклали шлюб в м. Москва. ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк у них народився син ОСОБА_3 . Однак органи державної влади України тимчасово не здійснюють повноваження у вказаному населеному пункті. Ця обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації народження дитини. Тому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять суд встановити факт, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк народився ОСОБА_3 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, а батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

У судове засідання учасники цивільного процесу не з`явились.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_4 не з`явились у судове засідання, подали заяви (а.с.16-18), в яких просили розглянути цивільну справу в їх відсутність, заяву задовольнити.

Представник Бориспільського ВДРАЦС у Бориспільському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) також не з`явився у судове засідання, направив на адресу суду лист №1740/30.8-27 від 28 червня 2023 року (а.с.25), в якому просив справу слухати за його відсутності.

2. Норми права, якими керується суд при розгляді цивільної справи.

а. щодо встановлення факту народження дитини.

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України необхідно брати до уваги висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини, а також Молдови та Росії. В цих справах Європейський суд з прав людини, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої договірної сторони.

Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає у тому, що не можуть визнаватись недійсними всі без виключення документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей та шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоду особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, які проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами тощо), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку, передбаченому ст.317 ЦПК України.

22.01.1993 року в рамках країн СНД, з метою забезпечення належного захисту прав і законних інтересів громадян та осіб, що проживають на їхніх територіях, була підписана Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах (далі Конвенція). 10.11.1994 року Верховною Радою України ратифіковано цю Конвенцію та 14.07.1995 року вона набула чинності для України. Станом на 21 січня 2022 року застосовується Конвенція у відносинах України з російською федерацією. У ст.26 означеної Конвенції зазначено, що умови укладення шлюбу визначаються для кожного майбутнього подружжя законодавством Договірної Сторони, громадянином якого він є, а для осіб без громадянства - законодавством Договірної Сторони, що є їх постійним місцем проживання.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів:

а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року №2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за №953/35236;

б) медичне свідоцтво про народження (форма №103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024;

в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма №103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024;

г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма №106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за №1150/13024;

ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з абзацом 126 пункту 8 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, державну реєстрацію народження на підставі рішення суду про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України проводить відділ державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення суду в день надходження такого рішення в паперовій формі або будь-який відділ державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника в день отримання рішення суду у спосіб, передбачений абзацами п`ятим, шостим пункту 3 глави 1 розділу II цих Правил.

б. щодо забезпечення особистих немайнових прав дітей.

Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Згідно з ч.1 ст.145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою.

Відповідно до ч.1 ст.146 СК України ім`я дитини визначається за згодою батьків.

Згідно з ч.1 ст.147 СК України по батькові дитини визначається за іменем батька.

3. Мотиви, якими керується суд при розгляді цивільної справи.

Встановлено, що 21 січня 2022 року ОСОБА_1 уклала з ОСОБА_2 шлюб, зареєстрований у палаці укладення шлюбів №1 управління РАЦС м. Москви, про що був складений відповідний актовий запис №431. Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 2 березня 2022 року (а.с.14).

Зі змісту копії медичного свідоцтва про народження №237 від 24 березня 2023 року (а.с.6) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 народився хлопчик вагою 3550 грамів. З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22 квітня 2023 року (а.с.7) вбачається, що народження дитини відбулось у м. Донецьк.

Відповідно до указу Президента України «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях» №32/2019 від 07 лютого 2019 року м. Донецьк визнається тимчасово окупованою територією, в межах якої органи державної влади України тимчасово не здійснюють повноваження. Ця обставина перешкоджає проведенню державної реєстрації народження дитини. Зокрема, медичне свідоцтво про народження (форма №103/у), форма якого затверджена наказом Міністерства здоров`я ДНР (а.с.6), не міститься у вичерпному переліку документів, передбаченому пунктом 2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року. Як вбачається з абзацу 126 пункту 8 глави 1 розділу ІІІ цих Правил, в такому випадку державна реєстрація народження дитини може бути здійснена виключно на підставі рішення суду.

З урахуванням положень Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, заявники, станом на день народження дитини, перебували у шлюбі. Тому на підставі ч.1 ст.122 СК України дитина вважається такою, що походить від ОСОБА_2 . З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22 квітня 2023 року (а.с.7) вбачається, що сину, народженому ІНФОРМАЦІЯ_1 , заявники обрали ім`я « ОСОБА_5 ».

У зв`язку з тим, що іменем батька є « ОСОБА_6 », по батькові сина є « ОСОБА_7 ». На підставі ч.1 ст.145 СК України прізвищем сина за згодою заявників є « ОСОБА_8 ».

З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності належить встановити факт, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк народився ОСОБА_3 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, а батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.3 ст.259, ст.ст.263-265, 268 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересована особа: Бориспільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту народження дитини задовольнити.

Встановити факт, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк народилась дитина чоловічої статі ОСОБА_3 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, а батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.Ю. Семенюта