Справа № 569/3606/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року

Рiвненський мiський суд Рівненської області

в особi головуючої суддi Панас О.В.

при секретарі судового засідання Алексейчук Ю.М.

з участю:

представника позивача адвоката Хмари М.В.

відповідачки ОСОБА_1

представника відповідачки адвоката Фінкевича В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зареєстрованої за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі договору купівлі-продажу №436 від 31.08.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Чубаєм О.C. Стягнути із ОСОБА_1 на його користь понесені судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05 червня 2018 року між ним та ОСОБА_1 було укладено шлюб, зареєстрований Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, про що складено відповідний актовий запис №786.

За час подружнього життя між ним та відповідачкою набуто спільне майно, а також майнові права, які підлягають поділу. Зокрема 31 серпня 2021 року ними на підставі договору купівлі-продажу квартири було придбано для проживання сім`ї на ім`я ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

З грудня місяця 2022 року Відповідачка почала не допускати його до спільної квартири та повідомила, що не вважає квартиру спільною власністю подружжя.

З метою поділу майна в добровільному порядку приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Мурашко Л.О. його нотаріально посвідчену заяву про укладення договору про поділ майна подружжя було направлено відповідачці, проте, ОСОБА_1 не з`явилася до приватного нотаріуса, тому приватним нотаріусом Мурашко Л.О. було відмовлено йому у вчиненні відповідної нотаріальної дії .

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Хмара М.В. , яка діє згідно ордеру серії ВК № 1072039 від 08.05.23 підтримала позов у межах його доводів та просила задовольнити повністю. Додатково пояснила, що коштів на придбання спірної квартири у сторін не вистачало, тому її довіритель брав борг у матері.

27.04.2023 року відповідач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Фінкевич В.Г., який діє згідно доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 11.04.2023, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні вимог в повному обсязі.

Свою правову позицію обґрунтував наступними доводами.

05 червня 2018 року між Позивачем та Відповідачем було укладено шлюб.

До моменту укладення шлюбу Відповідач володіла власними особистими грошовими коштами на депозитах в АТ «Укргазбанк» в сумі 1315 доларів США та 7000 гривень, що підтверджується депозитними договорами та заявами на видачу готівки.

Після укладення шлюбу з Позивачем Відповідач придбала за вищевказані кошти (40000 гривень) квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.07.2018 року. З часом, з метою покращення житлових умов Відповідач 17.06.2021 року продала вищезазначену квартиру, а за виручені кошти 31.08.2021 року придбала нову квартиру АДРЕСА_1 , на частку в якій і претендує Позивач.

Зазначена квартира є особистою власністю Відповідача, не являється об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки, дана квартира хоча і придбана Відповідачем за час перебування у шлюбі з Позивачем, проте є особистою власністю Відповідача, так як фактично придбана за особисті кошти Відповідача, на умовах, що зазначені вище.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з підстав, викладених у відзиві на позов. Вважає, що квартира придбана за її особисті кошти, відтак не є спільною власністю подружжя та не підлягає розподілу.

Представник відповідачки ОСОБА_1 , адвокат Фінкевич В.Г, який діє згідно доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 11.04.2023 № 017/2-0000171 у судовому засіданні позов не визнав. Просив відмовити у задоволенні позову, так як квартира є особистою власністю Відповідача, не являється об`єктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки, дана квартира хоча і придбана відповідачем за час перебування у шлюбі з Позивачем, проте є особистою власністю відповідача, так як фактично придбана за особисті кошти Відповідача. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Вважає, що позивач не довів факт придбання спірної квартири саме за спільні кошти подружжя, зароблені спільними зусиллями чи спільною працею сторін. Окрім того, зіславшись на договір наміру від 14.06.2021р., зауважив, що до відчуження кв. АДРЕСА_2 сторони погоджували ціну об`єкта відчудження у розмірі 16 000 доларів США.

Ухвалою суду від 16.03.2023 року у справі відкрите спрощене позовне провадження, призначений розгляд справи з викликом сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачку, представника відповідачки, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

При цьому частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали шлюб 05.06.2018 року, який було зареєстровано Рівненським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Рівненській області, актовий запис № 786.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 16.03.2023 року шлюб між сторонами було розірвано (справа № 569/14776/22).

Також судом встановлено, що у період перебування сторонами у шлюбі була набута у власність однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зареєстрована на ім`я ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Чубаєм О.С., зареєстрованого в реєстрі за № 436. Відповідно до п.2.1. вартість об`єкта , відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна становить 379 144,00 грн. Зі змісту п.4.3. зазначеного Договору вбачається, що сторонам договору було роз`яснено щодо права спільної власності ст.ст. 57,65 СК України. Окрім того, відповідно до п.3.6 Договору, Покупець ( ОСОБА_1 ) повідомив продавця ( ОСОБА_3 ), а продавець взяв до уваги той факт, що предмет даного договору Покупець набуває в спільну сумісну власність, на укладення даного договору дана згода другого з подружжя, про що зроблена відповідна заява, справжність підпису на якій засвідчена нотаріально Чубаєм О.С., приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу, що жіє у порядку заміщення Фесюк Т.В., приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу, зі змістом якої ознайомлено Продавця.

Даний договір ні сторонами ні третіми особами оспорений не був, зокрема в частині п.3.6., яким підтверджується, що нерухомий об`єкт було набуто у спільну сумісну власність.

Вищевказана квартира оформлена на відповідачку - ОСОБА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, інформаційна довідка № 319845330 від 10.01.2023року. Судом встановлено, що 12 січня 2023 року ОСОБА_2 звертався до приватного нотаріуса Мурашко Людмили Олександрівни для посвідчення його заяви про передачу ОСОБА_1 заяви щодо посвідчення договору про поділ майна подружжя та виділу Позивачу 1/2 частки у квартирі АДРЕСА_1 .

Даний факт підтверджено і поданим та оглянутим судом листом приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Мурашко Л.О. від 23.06.23 вих.№ 90/01-16.

Постановою приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Мурашко Л.О. від 23.02.2023 вих.№ 40/02-31 відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні відповідної нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю усіх сторін договору.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна від 23.02.2023 року, вартість спірної квартири складає 632 000 (шістсот тридцять дві тисячі) грн.00коп.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

З досліджених судом доказів наданих відповідачкою встановлене наступе.

З оглянутого судом депозитного договору № 032/08/16/0116 від 30.08.2016р. вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 було відкрито депозитний рахунок на 1250 доларів США (п.1.1.).

За вказаним депозитом ОСОБА_4 19.03.2018 року отримала кошти згідно заяви про видачу готівки № 9766…3 у сумі 1315 доларів США 29 центів, еквівалент у гривні 34663,03 грн.

Згідно депозитного договору № 0311/08/16/0116 від 30.08.2016 ОСОБА_1 розмістила у банку тимчасово вільні грошові кошти у сумі 7000,00 грн., які у подальшому відповідно до заяви про видачу готівки отримала 19.03.2018р.. у сумі 8347,00 грн.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 03.07.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Юган Г.І., зареєстрованого у реєстрі за № 371, на ім`я ОСОБА_1 було оформлене придбання квартири АДРЕСА_2 , вартістю 38 937,00 грн. При укладенні договору у п.12 сторонам було роз`яснено положення ст.ст. 57,60,65,74 СК України.

Суд вважає, що відповідачка не надала, а судом не встановлено належних та допустимих доказів на підтвердження її доводів, що придбання кв. АДРЕСА_2 були використані особисті кошти відповідачки, які вона зберігала на депозитних рахунках, які були нею отримані до укладення шлюбу та придбання квартири, і могли бути використані нею на інші цілі та потреби.

З оглянутого судом договору купівлі-продажу квартири від 17.06.2021р., посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Фесюк Т.В., зареєстрованого у реєстрі за № 1717. Вбачається, що кв. АДРЕСА_2 була відчужена ОСОБА_1 ОСОБА_5 . Вартість об`єкта становила 55400,00 грн. (п.2.1. Договору). У п.3.5 зазначеного договору вказано, що Продавець ( ОСОБА_1 ) повідомив покупця ( ОСОБА_5 ) , що предмет договору належить продавцю на праві спільної сумісної власності, і на укладення даного договору дана згода другого з подружжя, про що зроблено відповідна заява, справжність підпису на якій засвідчена нотаріально Фесюк Т.В., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, зі змістом якої ознайомлено Покупця. Як встановлено судом зазначений договір ні сторонами ні третіми особами попорений не був.

Таким чином, сукупністю достовірно встановлених судом доказів, підтверджується , що однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зареєстрованої за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Чубаєм О.С. зареєстрованого в реєстрі за № 436, належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що квартира підлягає до поділу, як спільне майно шляхом визнання за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 141 ЦПК, понесені позивачем ОСОБА_2 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3170,00 грн. підлягають до стягнення з відповідачки на його користь.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12,81,141, 264-268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зареєстрованої за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 31.08.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Чубаєм О.С. зареєстрованого в реєстрі за № 436.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 3170 (три тисячі сто сімдесят) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено - 03.07.2023

Суддя О.В.Панас