Справа № 204/3042/21
Провадження № 2/204/47/23 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Самсонової В.В.
за участю секретаря Зайченко О.В.
за участю позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У квітні 2021 року ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 , звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 січня 2014 року на праві приватної власності належить житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - будинок), що підтверджується копією вказаного свідоцтва про право на спадщину та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно з довідкою № 1561 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16 лютого 2021 року в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , окрім позивача зареєстровані син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , онук - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідач у будинку зареєстрований, але фактично не проживає, не сплачує комунальні витрати, не приймає участі у спільному побуті, особистих речей відповідача в будинку немає і взагалі будинком відповідач не цікавиться. Вищезазначене підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 19 квітня 2021 року, складеним та підписаним сусідами, а саме, ОСОБА_5 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справу за №68788053 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , в якій міститься запис про свідоцтво про право на спадщину №69671487, спадкоємець ОСОБА_1 , дата видачі свідоцтва 12.09.2022 року. Таким чином, ОСОБА_1 є власником житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 вересня 2022 року №309551653.
Позивачка в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в позові, просила суд позовну заяву задовольнити, пояснила, що відповідач є її сином, чотири роки він не проживає з нею і де знаходиться не відомо. Проти заочного розгляду справи позивачка не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов не подав.
Представник Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, допитавши свідка, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам.
У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 вересня 2022 року №309551653.
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом.
Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 1 ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
Згідно до довідки №1561 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, зокрема вбачається, що ОСОБА_2 є онуком, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 30.01.2015 року (а.с. 15).
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила обставини, які зазначені в позовній заяві, що відповідач ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_1 , близько чотирьох років.
Наведені докази підтверджують те, що відповідач не проживає у вказаній квартирі більше чотирьох років, тому суд вважає, що він втратив право користування вказаним житлом, що є підставою для його зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. 316, 317, 391 ЦК України ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 128, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користуванням житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, буд. 75.

Суддя В.В. Самсонова