Справа № 459/670/23
Провадження № 2/459/107/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Грабовського В.В.,

з участю секретаря судового засідання Маїк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Червонограді в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львіввугілля» про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

В С Т А Н О В И В :

01.03.2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 12.04.2023 року, просив стягнути з відповідача на його користь 15 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я. На обгрунтування позову послався на те, що впродовж 16 років 5 місяців перебував в трудових відносинах з ДП «Львіввугілля». З 10.01.2005 року працював на посаді підземного гірника шахти «Бендюзька, з 04.01.2006 року по 18.02.2006 року на посаді підземного гірника шахти «Степова», з 28.02 2006 року по 24.06.2021 року на посадах підземного гірника, гірника з ремонту гірських виробок на гірника очисного забою шахти «Великомостівська». Зазначив, що у зв`язку роботою в шкідливих та тяжких умовах праці, ним отримано хронічні захворювання, а саме: хронічна радикулопатія (S1) переважно праворуч, в стадії повної ремісії з помірним статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромом; хронічний бронхіт другої стадії в фазі затухаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброз, легенева недостатність першого-другого ступеня. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, такими є: тривалий вплив на організм шкідливих факторів виробничого середовища, а саме пилу, важкої праці, вимушеної робочої пози, відсутність засобів малої механізації та досконалої системи пилоподавлення. 17.09.2021 року МСЕК вперше встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 40%, з яких 25% по радикулопатії, 15 % по хронічному бронхіту ІІ ст. 09.09.2022 року повторно пройшов огляд МСЕК, встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 40%. Внаслідок отримання професійного захворювання йому було завдано моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, які виражаються у тому, що він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, з`явився кашель, стійкий біль та обмеження рухів у попереково-крижовому відділі хребта, змушений постійно звертатись за медичною допомогою, стан здоров`я став незадовільний, порушено всі нормальні умови життя, змушений докладати додаткових зусиль для його організації .

Ухвалою суду від 02.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали письмові заяви, у яких просили розглянути справу у їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримав, відповідач вказав, що не заперечує проти задоволення позову.

Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу відповідно до вимог ст.247 ЦПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно з трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 останній у період з 10.01.2005 року по 03.01.2006 року перебував у трудових відносинах з шахтою «Бендюзька» ДП «Львіввугілля». У період з 04.01.2006 року по 18.02.2006 рік перебував у трудових відносинах з шахтою «Степова» ДП «Львіввугілля». 28.02.2006 року прийнятий на шахту «Великомостівська» ДП «Львіввугілля», а 24.06.2021 року звільнений з роботи у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, який перешкоджає продовженню даної роботи п.2 ч. 1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 15.07.2021 року професійне захворювання у ОСОБА_1 , а саме: хронічний бронхіт ІІ ст.. в фазі затихаючого загострення, прикореневий і нижньодольовий пневмофіброз, ЛН І-ІІ ст. J 41.0: хронічна радикулопатія S1 справа в ст. неповної ремісії з помірним статико-динамічними порушеннями, м`язово-тончним та больовими синдромами М54.1 виникло внаслідок тривалої роботи у вугільній промисловості: гірником підземним, гірником очисного забою, гірником з ремонту гірничих виробок на ВП «Шахта «Великомостівська» за наступних обставин: недосконалості системи пилеподавлення (зрошення), невикористання засобів малої механізації, невикористання засобів індивідуального захисту.

Згідно з випискою із акту огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 17.09.2021 року серії 12ААА №035130 позивачу вперше встановлено 40% втрати працездатності, з яких 25% по хронічній радикулопатії, 15 % по хронічному бронхіту ІІ ст., у зв`язку з професійним захворюванням.

Відповідно до довідки від 22.09.2022 року серії 12ААА № 108646 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги позивачу повторно встановлено 40% втрати працездатності, з яких 25% по хронічній радикулопатії, 15 % по хронічному бронхіту ІІ ст., у зв`язку з професійним захворюванням.

У зв`язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач був змушений періодично звертатися за медичною допомогою в період з 10.02.2020 року по 09.06.2021 року.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний відповідно до законодавства відшкодувати працівникові шкоду, заподіяну йому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків (ст.173 КЗпП України).

Згідно з ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я на виробництві вперше було передбачено Законом України «Про охорону праці», який введено в дію 24.11.1992 року (згідно Постанови Верховної Ради України від 14.10.1992 року № 2695-XII) і який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Такий порядок був передбачений Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.1993 року № 492, введеними в дію з 01.07.1993 року (далі Правила).

Згідно з абзацом 5 пункту 4, пункту 11 цих Правил за наявності факту моральної шкоди потерпілому відшкодовується така. Моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; ( Пункт 11 доповнено абзацом третім згідно з Постановою КМ N 492 ( 492-94-п ) від 18.07.94) рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати 150 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян незалежно від інших будь-яких виплат. ( Абзац пункту 11 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 1100 ( 1100-97-п ) від 03.10.97)

Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Факт спричинення позивачеві моральної шкоди підтверджується також наявними у справі копіями медичних документів та знаходить своє пояснення згідно із вищевказаними положеннями Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004.

Представник відповідача позовні вимоги визнав, таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі.

Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення позивачеві моральної шкоди унаслідок ушкодження його здоров`я при виконанні трудових обов`язків, а отже, про право позивача на її відшкодування.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, стан його здоров`я, настання у зв`язку з цим негативних змін у його житті, необхідність лікування, втрату у зв`язку з цим нормальних життєвих зв`язків, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної у сумі 15000,00 грн.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ДП «Львіввугівлля» на користь ОСОБА_1 15000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ДП «Львіввугівлля» на користь держави 1073,60 грн судового збору.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Відповідач: ДП «Львіввугівлля» (, вул. Б.Хмельницького, 26, м.Сокаль, Львівська обл.)

Повне судове рішення складено 13.04.2023 року.

Суддя: В. В. Грабовський