Справа № 937/1766/21
Провадження № 6/333/71/23
У Х В А Л А

Іменем України

03 липня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Дмитрієвої М.М.,

за участю секретаря Сідорової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , заінтересована особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області (м. Дніпро) Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернувся боржник ОСОБА_1 із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

16 березня 2021 року судовим наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у справі №937/1766/21 з боржника ОСОБА_1 стягнуто на користь стягувача ОСОБА_3 аліменти на утримання їх малолітніх дітей.

З літа 2021 року і по теперішній час малолітні діти боржника і стягувача - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають із боржником.

17 лютого 2022 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , якою встановлено місце проживання їх спільних дітей разом з боржником ОСОБА_1 .

Боржник вважає, що оскільки відповідно до рішення суду діти проживають разом з ним та перебувають на його утриманні, його обов`язок сплачувати аліменти на користь стягувача ОСОБА_3 припинився, і саме йому належить право вимагати сплати аліментів, однак дійсність судового наказу на користь ОСОБА_3 перешкоджає йому у зверненні до суду із вказаною вимогою.

Боржник просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ - судовий наказ від 16 березня 2021 року Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у справі №937/1766/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01 березня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

Заперечення на заяву не надходили

Представник заявника до суду надіслала клопотання про розгляд заяви без її участі та участі заявника, заяву просила задовольнити.

Стягувач ОСОБА_3 , повідомлена своєчасно та належним чином, в судові засідання призначенні на 15 лютого 2023 року, 07 березня 2023 року, 10 квітня 2023 року, 21 квітня 2023 року та 03 липня 2023 року не прибула, причини її неявки суду не відомі.

Заінтересована особа, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області (м. Дніпро) Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання повідомлені своєчасно та належним чином не з`явились, надали заяву в якій просили розгляд справи проводити за їх відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка учасників провадження, не є перешкодою для розгляду справи.

У зв`язку із неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Установлені судом фактичні обставини у справи

16.03.2021року судовим наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у справі №937/1766/21 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнуто на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 частини заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01 березня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

Строк пред`явлення судового наказу до виконання до 01.12.2033 року.

Згідно відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за №2381/26-40 від 24.01.2023 року на адвокатський запит, за судовим наказом у справі №937/1766/21 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 Мелітопольським відділом державної виконавчої служби у Мелітопольському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито 12.04.2021 року виконавче провадження №65092128. Було стягнуто з боржника ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти за березень 2021 року у розмірі 3095 грн. (1/3 частини доходу).15.04.2021 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 7 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із закінченням строку, передбаченого законом для даного виду стягнення, оскільки на примусове виконання було пред`явлено судовий наказ, який не набрав законної сили, однак допущений до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

17.02.2022 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у справі №937/8083/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Орган опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області, про визначення місця проживання дітей; встановлено місце проживання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , разом з батьком ОСОБА_1 , провадження у справі закрито. Рішення набрало законної сили.

На підтвердження того, що малолітні діти проживають із батьком до заяви надано видані Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району довідки №2301-, №2301-, №2301- від 07.12.2022 року про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб боржника ОСОБА_1 , та його малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , із зазначенням спільної адреси реєстрації місця проживання на території АДРЕСА_1 та спільної адреси фактичного місця проживання/перебування на території міста Запоріжжя: АДРЕСА_2 . До довідок №2301-, №2301- від 07.12.2022 року про взяття на облік як ВПО малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 включено відомості про ОСОБА_1 як про їх законного представника.

Позиція суду та нормативно - правове обґрунтування

Відповідно до ч. 2 ст. 160 ЦПК України із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно п. 1-1) ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» судовий наказ є різновидом виконавчого документу.

Ст. 173 ЦПК України визначено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, в порядку визначеному ст. 432 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі N 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є вичерпним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Як роз`яснив ВСС України в інформаційному листі від 01 липня 2015 року "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" у зв`язку з відсутністю чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у суддів виникали труднощі під час її застосування. Так, словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Окрім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовує свою заяву, можуть бути наслідком як повного так і часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: - помилковість видачі виконавчого листа; - боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; - обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

А сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про припинення матеріального обов`язку боржника ОСОБА_1 перед стягувачем ОСОБА_3 щодо сплати аліментів на утримання дітей, що свідчить про обґрунтованість заяви про визнання таким, що не підлягає виконанню судовий наказ від 16.03.2021р. виданий Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у справі №937/1766/21 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дітей.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 160, 173, 432 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , заінтересована особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області (м. Дніпро) Південно Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ - судовий наказ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, виданий 16 березня 2021 року у справі № 937/1766/21, яким з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , стягнуто на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини мого заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01 березня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва