Справа № 644/637/21
№ провадження 2/646/171/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.23 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Янцовської Т.М.,

з участю секретаря Радченко І.Ю.,

представника відповідача Харківської обласної прокуратури Штефана Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу № 646/637/21 за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Харківській області про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Державної казначейської служби України завданої діями та бездіяльністю відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області, Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3, моральної шкоди в розмірі 170 500 гривень, що полягає у надмірній тривалості досудового розслідування, неправомірних рішеннях про закриття провадження від 16.03.2019 р. та 17.11.2020 р., невиконанні у встановленні строки ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду від 23.10.2020 р. у кримінальному провадженні № 0000457 від 23.02.2019 р. за ч. 1 ст. 125 КК України. В обґрунтування позову зазначив, що 22.02.2019 р. о 11:00 годині власник СТО, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , під час пред`явлення ОСОБА_1 претензій з питань неякісного ремонту, наніс останньому удар головою в область лівого ока. У події був безпосередній свідок ОСОБА_2 , який показав, що бачив всю подію з початку до кінця. Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 08-152/2020 від 23.07.2020 р. констатовано, що 22.02.2019 р. ОСОБА_1 отримано тілесне ушкодження у вигляді гематоми в ділянці лівого ока, що відноситься до легких тілесних ушкоджень. За більше ніж 23 місяці по даному провадженню допитано потерпілого, безпосереднього свідка події, судово-медичним експертом здійснено обстеження потерпілого, визначено ступінь тяжкості його тілесних ушкоджень, проведено комісійну судово-медичну експертизу, встановлено прізвище, ім`я та по батькові фігуранта справи, долучено карту виклику швидкої допомоги з відомостями про наявність у ОСОБА_1 під час обстеження на місці події тілесних ушкоджень, долучено безліч медичної документації, що підтверджує факт звернення потерпілого з місця події, з подальшим медичним обстеженням і виявленням тілесних ушкоджень, допитано охоронця території де сталася подія. Проте, усупереч зазначеним фактам, вищевказане кримінальне провадження два рази безпідставно закрито, а після скасування таких рішень досудове розслідування здійснюється надмірно тривало. 13.10.2020 р. до Фрунзенського районного суду м. Харкова Сірим З.О. у зв`язку з вищевказаними обставинами у порядку ст. 114 КПК України направлене клопотання про встановлення строку проведення процесуальних дій, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування. Дане клопотання задоволене. Рішенням суду від 23.10.2020 року сектору дізнання Немишлянського відділу ГУ НП в Харківській області надано 14 днів для проведення процесуальних дій та/або прийняття процесуальних рішень, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування, а контроль за виконанням даної ухвали покладено на прокурорів Харківської місцевої прокуратури № 3, які здійснюють процесуальне керівництво. Таким чином, є всі підстави стверджувати, що на сьогоднішній день органом прокуратури та органом досудового розслідування допущено дії та бездіяльність, які призвели до моральних страждань ОСОБА_1 , зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин. Така бездіяльність вищевказаних органів грубо порушує його права як потерпілого, ставлення до яких з боку держави, в особі окремих її представників виглядає як принизливе та цинічне. Ігнорування його прав призвело до посилення відчуття незахищеності у власній державі та розчаруванні.

Ухвалою суду від 26.05.2021 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 29.12.2021 р. прийнято цивільну справу до провадження суддею Янцовською Т.М.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10 березня 2022 р. «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із неможливістю Червонозаводським районним судом м. Харкова здійснювати правосуддя під час воєнного стану визначено територіальну підсудність судових справ цього суду за Ленінським районним судом м. Полтави.

Надалі розпорядженням Голови Верховного Суду № 65 від 17 листопада 2022 р. «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» з 23 листопада 2022 р. відновлено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10 березня 2022 р.

Ухвалою суду від 15.02.2023 р. у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, просили розглянути справу за їх відсутності.

У відповідності до ч. 5 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та його представника, від яких надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, оскільки їх нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Представник відповідача - Харківської обласної прокуратури Штефан Є.О. позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні у зв`язку з безпідставністю позовних вимог, посилаючись на те, що 22.02.2019 р. за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 271, біля СТО між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_1 нанесено тілесні ушкодження. Крім того, за заявою ОСОБА_3 23.02.2019 р. до ЄРДР внесено дані за № 0000460 за ч. 1 ст. 125 КК України. За результатами досудового розслідування вказаного кримінального провадження Харківською місцевою прокуратурою № 3 до Фрунзенського районного суду м. Харкова 19.08.2019 р. направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 125 КК України. Доводи позивача щодо звернень до правоохоронних органів та слідчих суддів, прийнятих процесуальних рішень є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. Ухвали слідчих суддів щодо розгляду скарг позивача на постанови слідчого свідчать лише про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України. Винесення ухвал слідчими суддями не свідчать про протиправність дій прокуратури, скарги позивача задовольнялись, проте про визнання фактів бездіяльності або незаконності дій органів Харківської обласної прокуратури в них не йдеться. Чисельні скарги, звернення та заяви ОСОБА_1 , який є обвинуваченим у кримінальному провадженні № 0000460 за ч. 1 ст. 125 КК України, можливо розцінювати як обраний позивачем спосіб захисту та впливу на досудове слідство. Посадовими особами органів прокуратури будь-яких протиправних дій стосовно позивача не вчинено, доказів протиправності їх дій під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000457 позивачем не надано. Реалізація позивачем процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового слідства, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Враховуючи відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про протиправну бездіяльність, винесення незаконних рішень або вчинення посадовими особами органів Харківської обласної прокуратури незаконних дій щодо позивача, позов задоволенню не підлягає.

Представник відповідача - Державної казначейської служби України в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ст. 178 ЦПК України 05.03.2021 р. представником відповідача Державної казначейської служби Україниподано відзив на позовну заяву, в якому він вважав позов необґрунтованим, а тому просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В позовній заяві позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та завданням йому моральної шкоди (у виді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо) та не надав належних доказів понесених моральних витрат. Також незрозуміло з чого виходив позивач визначаючи суму моральної шкоди у розмірі 170 500 грн., адже розрахунок моральної шкоди в позовній заяві відсутній. Розмір відшкодування шкоди повинен визначатися з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути більш ніж достатнім для задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок Держави. Також представник відповідача Державної казначейської служби України зазначає, що Головне управління є неналежним відповідачем по зазначеній справі, адже в позовній заяві не вказано ні підстав визначення його таким, ні вимог щодо стягнення коштів з нього, Головне управління не має відповідних бюджетних призначень та відкритих рахунків для таких цілей.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Харківській області в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у відповідності до ст. 178 ЦПК України своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача Харківської обласної прокуратури, перевіривши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що до ЄРДР № 0000457 від 23.02.2019 р. внесено відомості за ч. 1 ст. 125 КК України за фактом отримання тілесних ушкоджень 22.02.2019 р. ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 .

Слідчим СВ Немишлянського відділу ГУ НП в Харківській області 16.03.2019 р. винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000457 від 23.02.2019 р. за ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.11.2019 р. постанову слідчого СВ Немишлянського відділу ГУ НП в Харківській області від 16.03.2019 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000457 від 23.02.2019 р. за ч. 1 ст. 125 КК України, скасовано.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.10.2020 р. встановлено строк, який не може перевищувати чотирнадцять днів в межах строку кримінального провадження, з моменту отримання органом досудового розслідування ухвали, для проведення процесуальних дій та/або прийняття процесуальних рішень, необхідних та достатніх для закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000457 від 23.02.2019 р. за ч. 1 ст. 125 КК України.

Старшим інспектором СД Немишлянського відділу ГУ НП в Харківській області 17.11.2020 р. винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000457 від 23.02.2019 р. за ч. 1 ст. 125 КК України.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.12.2020 р. постанову дізнавача СД Немишлянського відділу ГУ НП в Харківській області від 17.11.2020 р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000457 від 23.02.2019 р. за ч. 1 ст. 125 КК України, скасовано.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Відповідно до вимог статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України, при цьому обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння (бездіяльності) її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки для виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди відповідно до статті 1174 ЦК України необхідною умовою є наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності посадової або службової особи органудержавної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, ці обставини підлягають доказуванню на загальних підставах та відповідно до статей 12, 81 ЦПК України є обов`язком позивача.

Позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог про спричинення йому відповідачами моральної шкоди надані ухвали слідчих суддів від 11.11.2019 р. 01.12.2020 р. про скасування постанов слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження № 0000457 від 23.02.2019 р. за ч. 1 ст. 125 КК України.

При цьому сам факт винесення зазначених вище ухвал слідчим суддею, згідно з якими за результатами розгляду скарг позивача скасовувалися постанови про закриття провадження, не тягнуть наслідків цивільно-правового характеру і не можуть бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені вказані ухвали слідчим суддею, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача і притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване статтею 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

За правилом частини другої статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Суд вважає, що ухвали слідчих суддів про задоволення скарг позивача на постанови слідчого про закриття кримінального провадження свідчать про реалізацію позивачем передбаченого КПК України права на оскарження рішень слідчого в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України. Таким чином, позивач поновив своє порушене право на неупереджене досудове слідство в рамках меж, передбачених ст. ст. 303, 307 КПК України. Тобто, правовідносини, що склалися між позивачем та відділом поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області, Немишлянським відділом Харківської місцевої прокуратури № 3 врегульовані кримінальним процесуальним законодавством. При цьому, при розгляді слідчими суддями вищезазначених скарг не розглядалося питання правомірності дій посадових осіб, оскільки відповідно ч. 2 ст. 307 КПК України не є повноваженням слідчого судді.

Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено, а позивачем не доведено наявності завданої йому моральної шкоди, протиправності діяння дій заподіювача (визнання незаконними дій), наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача. Проведення слідчих процесуальних дій в рамках кримінального провадження, реалізація дій заявника на оскарження процесуальних дій слідчого, не свідчить про незаконність дій відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області, Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури № 3 відносно нього. Дії, бездіяльність посадових осіб правоохоронного органу у встановленому законом порядку визнані незаконними не були, а сам факт закриття кримінального провадження в справі, подальше його скасування, не є підставою для притягнення відповідачів до цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, оскільки ним не надано доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи яким діями (бездіяльністю) відповідачів вони заподіяні. Доказів спричинення моральних страждань відповідачем позивач не довів, чим не виконав вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилалась в обґрунтування позову. Сам факт скасування постанов про закриття кримінального провадження не є доказом заподіяння позивачу моральної шкоди. Лише сама по собі констатація факту заподіяння моральної шкоди не є достатньою і безумовною підставою для її стягнення.

Керуючись ст. 56 Конституції України, ст. ст. 23, 1166, 1167, 1174, 1176 ЦК України, Постановою пленуму Верховного Суду від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 12, 13, 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Харківській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;

відповідач Харківська обласна прокуратура, адреса: 61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4, ;

відповідач - Державна казначейська служба України, адреса: 01601, адреса: м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ;

відповідач - Головне управління Національної поліції в Харківській області, адреса: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, буд. 5, .

Суддя: Т.М. Янцовська