Справа № 491/973/22
Провадження № 2/507/226/2023
Номер рядка звіту 22
"04" липня 2023 р. смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Вужиловського О.В.,
при секретарі судового засідання - Войковській І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Любашівка Подільського району Одеської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного малого підприємства «Сімтекс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , товариство із обмеженою відповідальністю «АГРОЮНА», про скасування рішення про державну реєстрацію речового права,
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Окрім того, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про інше речове право на вказану вище земельну ділянку у ТОВ «АГРОЮНА», а саме: право суборенди, зареєстроване на підставі договору суборенди від 13.04.2020 р., укладеного між ПМП «СІМТЕКС» та ТОВ «АГРОЮНА».
Позивач та ОСОБА_2 жодних договорів оренди з ПМП «СІМТЕКС» не підписували та не отримували будь-якої плати за передачу землі в оренду.
Представник позивача - адвокат Самодурова Н.В. надала заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просила задовольнити, із підстав викладених в позові, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач - приватне мале підприємство «Сімтекс» про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Відповідно до поштової довідки відповідач відсутній за місцезнаходженням, що зазначене в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.
В силу положення п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила іншої адреси. З огляду на вказане, відповідач вважається таким, що повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, проте представник в судове засідання на розгляд справи повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, заяву до суду про розгляд справи без його участі та відзив не надав.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство із обмеженою відповідальністю «АГРОЮНА» та ОСОБА_2 про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлене належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, представник в судове засідання не з`явися, пояснень, клопотань не надав.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 05 травня 2023 року провадження в справу відкрито та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін, також витребувано у відповідача ПМП «Сімтекс» оригіналу договору оренди землі (а.с.100).
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін.
Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 11 розділу ІІІ ЦПК України на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Також, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про інше речове право на вказану вище земельну ділянку у ТОВ «АГРОЮНА», а саме: право суборенди, зареєстроване на підставі договору суборенди від 13.04.2020 р., укладеного між ПМП «СІМТЕКС» та ТОВ «АГРОЮНА» (а.с. 6-13).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
У частині 1 cт.627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За правилами ст.93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Разом з тим, визначення, процедура укладення, вимоги та припинення договору оренди землі врегульовано у спеціальному законі, яким є Закон України «Про оренду землі».
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
У статті 6 зазначеного Закону визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Згідно з вимогами ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.19 Закону України «Про оренду землі», строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін.
Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (ч.1 ст.407 ЦК України).
Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.
Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.
Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. За правилами ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Частиною 1 ст.90 ЗК України передбачено право власників земельних ділянок продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.
Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до положень ч.4 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Згідно положень Закону України «Про оренду землі», договір оренди укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.
Окрім того, згідно ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельноїділянкиізземель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Згідно ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Водночас, ОСОБА_2 заперечує факт підписання договору оренди земельної ділянки, погодження між сторонами істотних умов вказаного договору.
В судовому засіданні встановлено, що у позивача відсутній примірник договору оренди землі від 15 вересня 2019 року, за якими орендарем належної йому земельної ділянки стало ПМП «СІМТЕКС», а на ухвалу про витребування доказів - договору оренд землі , відповідач витребуваний договір не надав.
Оскільки позивач стверджує про неукладення зазначеного договору та на відсутність у нього його примірника, то суд вважає, що саме на відповідача покладається обов`язок надати докази на підтвердження укладення договору оренди.
Водночас, при вирішенні спору, суд керується положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
З врахуванням того, що відповідач не скористався правом подати оригінал договору щодо оренди зазначеної земельної ділянки, зважаючи на те, що вказаний договір оренди земельної ділянки має безпосереднє значення для вирішення цієї справи, суд визнає, що зазначений договір оренди земельної ділянки не підписувався власником земельної ділянки.
Частинами 1, 2 ст.15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.
Частина 1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» кореспондується із положеннями ч.1 ст. 638 ЦК України, відповідно до якої договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законом, як істотні.
Водночас, відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього кодексу.
Вимогами ст.216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Отже, такі договори оренди землі є неукладеними. Беручи до уваги викладене, доводи позивачки та відсутність доказів, які б спростовували її твердження та були б подані відповіднодо ст.84 ЦПК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 ,, як власник земельної ділянки, не отримували пропозицій щодо укладення договору оренди землі, не погоджував умови такого договору та не підписував його, а тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договорів оренди землі, що передбачені ст.15 Закону України "Про оренду землі".
Згідно з ч.4 cт.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, згідно з правовим висновком, висловленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц, правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним.
За змістом статей 15 і 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до положень Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Державна реєстрація речових прав та їх обтяжень здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до cт.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Таким чином, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявний запис про право оренди земельної ділянки за ПМП «СІМТЕКС», який не ґрунтується на укладеному договорі оренди землі, порушує права та законні інтереси позивача на користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом передачі її в оренду іншим особам, то ефективним способом захисту порушених прав позивача є скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки за відповідачем, що забезпечить реальне відновлення порушених прав.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір 992 грн. 40 коп. та витратив 8000 грн. на правову допомогу. Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені повністю, справа розглянута без проведення судового засідання, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 992 грн. 40 коп. (сплачений судовий збір) та 6200 грн. (витрат на правову допомогу). Вказані витрати обгрутовані та документально підтверджені.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного малого підприємства «Сімтекс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , товариство із обмеженою відповідальністю «АГРОЮНА», про скасування рішення про державну реєстрацію речового права - задовольнити повністю.
Стягнути із приватного малого підприємства «Сімтекс» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 7192 грн. 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Вужиловський О.В.