Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6420/23
Провадження № 2/711/2131/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгакова Г.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільного домоволодіння, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із вищевказаним позовом, в якому просила:

- виділити їй - ОСОБА_1 в натурі 31/50 частину домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме : житловий будинок літ. «А-І» 50%, що складається з: прим 1-6 площею 7.5 кв.м; прим. 1-7 площею 15.4 кв.м,; житлову прибудову літ. «А1», що складається з: прим. 1-4 площею 8.4 кв.м, прим. 1- 5 площею 9.5 кв.м; прибудова літ. «аЗ» що складається з: прим. 1-2 площею 3.9 кв.м, прим 1-3 площею 11.8 кв.м; прибудова літ. «а4»: прим. 1-1 площею 8.9 кв.м; надвірні споруди: сарай літ. «Б», «К», вбиральня літ. «В», навіс літ. «И», погріб літ. «Г», водоколонка №8, вимощення літ. «II», ворота з хвірткою №1, огорожа №3 розташованих за вказаною адресою.

-припинити право спільної часткової власності співвласників та визнати право власності за ОСОБА_1 на домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що включає в себе: житловий будинок літ. «А-І» 50%, що складається з: прим 1-6 площею 7.5 кв.м; прим. 1-7 площею 15.4 кв.м,; житлову прибудову літ. «А1», що складається з: прим. 1-4 площею 8.4 кв.м, прим. 1- 5 площею 9.5 кв.м; прибудова літ. «аЗ» що складається з: прим. 1-2 площею 3.9 кв.м, прим 1-3 площею 11.8 кв.м; прибудова літ. «а4»: прим. 1-1 площею 8.9 кв.м; надвірні споруди: сарай літ. «Б», «К», вбиральня літ. «В», навіс літ. «И», погріб літ. «Г», водоколонка №8, вимощення літ. «II», ворота з хвірткою №1, огорожа №3.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про те, що вказана справа не підсудна Придніпровському районному суду м. Черкаси з огляду на наступне.

Положеннями частини 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 125 Конституції України закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з частини 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом з прав людини у рішенні по справі «Сокуренко і Стригун проти України». Так, Суд наголосив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут, який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції.

Процесуальним законодавством передбачено наступні види підсудності: загальна (стаття 27 ЦПК України), альтернативна (стаття 28 ЦПК України), підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами (стаття 29 ЦПК України) та виключна (стаття 30 ЦПК України).

За загальним правилом, визначеним статтею 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас, частиною першою статті 30 ЦПК України встановлено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.

Згідно з роз`ясненнями, які викладені у пунктах 41, 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. До нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це - позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364,367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, у пункті 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

Зі змісту позовної заяви вбачаться, що предметом позову у даній справі є виділ частки в натурі, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на частину домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно знаходиться на території Соснівського району м. Черкаси, на яку поширюється територіальна юрисдикція Соснівського районного суду м. Черкаси.

Статтею 187 ЦПК України визначено, що якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, на підставі частини 9 цієї ж статті, суд надсилає справу за підсудністю в порядку встановленому статтею 31 ЦПК України.

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно частини 3 статті 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги те, що предметом спору є нерухоме майно, яка знаходиться на території Соснівського району м. Черкаси, вважаю, що вказана позовна заява підлягає передачі на розгляд за підсудністю до належного суду, тобто за місцезнаходженням майна, а саме до Соснівського районного суду м. Черкаси.

Відповідно до частини 1 статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 30, 31, 187, 260, 261, 353 ЦПК України,суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Матеріали цивільної справи № 711/6420/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ в натурі частки із спільного домоволодіння, припинення права спільної часткової власності та визнання права власності передати за підсудністю до Соснівського районного суду м. Черкаси (вул. Гоголя, буд. 316, м. Черкаси, 18015).

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Г. В. Булгакова