Справа № 133/3897/21
Провадження № 22-ц/801/1090/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пєтухова Н. О.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 рокуСправа № 133/3897/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 лютого 2023 року, ухвалене суддею Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтуховою Н.О.,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позовна заява мотивована тим, що 10.09.2020 приблизно о 16 год. 45 хв. на Р-32 Кременець-Біла Церква-Ржищів, з під`їздом до м. Біла Церква, с. Махнівка, сталася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок вищевказаної ДТП транспортному засобу «Volkswagen», д.н.з. « НОМЕР_2 », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.

Відповідно до Європротоколу від 10.09.2020, відповідач є винної в ДТП особою.

04.07.2020 між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_1 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/8166087, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 21063», д.н.з. « НОМЕР_1 », сплатити страхове відшкодування за шкоду, заподіяну третім особам.

Позивач вказує, що водій транспортного засобу «Volkswagen» звернувся до Страховика з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АР/8166087 від 04.07.2020. На підставі страхового акту №001/037/003477/20/1 від 14.01.2021 позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 39 978, 26 грн.

Позивач зазначає, що так як ДТП відбулася внаслідок того, що відповідач перед виїздом не перевірив технічну справність транспортного засобу, внаслідок чого відлетіло колесо і пошкодило автомобіль «Volkswagen», тому у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати позивачу завдані збитки в порядку регресу в розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано претензію про відшкодування шкоди. Відповідач претензію отримав, однак в добровільному порядку її не виконав. За наведених обставин, позивач просив стягнути з відповідача відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі: 39 978,26 грн.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 лютого 2023 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги, що відповідач відповідно до Європротоколу в п.14 вказаний винною особою в ДТП, а тому свідчить про наявність вини у вчиненні ДТП, а як наслідок і в завданні збитків. Посилання суду на те, що сума виплаченого страхового відшкодування не перевищує ліміт відповідальності, не має ніякого відношення до даної справи та не може застосовуватися до даних правовідносин, що виникли між сторонами. Судом залишено поза увагою, що підставою для звернення з позовом є факт настання ДТП в наслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР, вказане є окремою самостійною підставою для пред`явлення регресного позову.

Відповідач правом на подання письмового відзиву на скаргу не скористався.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частково задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає частково.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.09.2020 приблизно о 16 год. 45 хв. на Р-32 Кременець-Біла Церква-Ржищів, з під`їздом до м. Біла Церква, с. Махнівка, сталася ДТП за участю автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_2 .

Внаслідок вищевказаної ДТП транспортному засобу «Volkswagen», д.н.з. « НОМЕР_2 », було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку.

Власником транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. « НОМЕР_2 », відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_2 (а.с.20).

ДТП була оформлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом), з якого слідує, що водій - ОСОБА_1 , який керував автомобілем ВАЗ 21063, свою вину визнав (а.с.13).

Цивільно - правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «УПСК» відповідно до Полісу №АР/8166087 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Строк дії договору з 05.07.2020 по 04.07.2021; Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 260000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну - 130000,00 грн. (а.с.13).

11.09.2020 ОСОБА_1 власник автомобіля ВАЗ 21063 звернувся до ПрАТ «УПСК» з повідомленням про ДТП, що має ознаки страхового випадку (а.с.15).

11.09.2020 ОСОБА_2 власник автомобіля «Volkswagen» до ПрАТ «УПСК» з повідомленням про ДТП, що має ознаки страхового випадку (а.с.17).

Водночас ОСОБА_2 11.09.2020 звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування за ДТП, що мало місце 10.09.2020 відповідальним за вчинення якої є ОСОБА_1 (а.с.18).

Відповідно до дефектної відомості колісного транспортного засобу, під час огляду 24.09.2020 о 17-10 в с. Махнівка, вул. Київська, в результаті ДТП, автомобіль «Volkswagen», д.н.з. « НОМЕР_2 », власником якого є ОСОБА_2 , отримав механічні пошкодження, які частково підлягають заміні, ремонту та фарбуванню (а.с. 22).

Згідно ремонтної калькуляції №8166087_N від 07.10.2020, вартість ремонту складає 93 475,18 грн. (а.с.24).

Відповідно до Страхового акту №001/037/003477/20/1, страхове відшкодування за договором страхування АР-8166087 від 04.07.2020 за ремонт транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. « НОМЕР_2 », становить 39,978,26 грн. (а.с.29).

УПСК ПрАТ, як страховик, здійснив виплату потерпілому ОСОБА_2 39978,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням №186 від 15 січня 2021 року (а.с.30).

Позивачем з метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено претензію про відшкодування шкоди (а.с.31). Жодних дій зі сторони ОСОБА_1 щодо добровільного відшкодування шкоди здійснено не було.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано судового рішення, яким встановлено вину ОСОБА_1 у вказаному ДТП, а також не надано доказів того, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції або, що він після ДТП за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі та виплата страхового відшкодування не перевищує ліміту відповідальності.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування шкоди, завданої, внаслідок ДТП.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно з п.п. «г» п. 38.1.1 ст. 38 ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Таким чином, з врахуванням принципу диспозитивності, виключною правовою проблемою у даних правовідносинах є встановлення наявності чи відсутності підстав для покладення на відповідача, як винну особу обов`язку сплатити позивачу, страхове відшкодування у порядку регресу.

Як вбачається із матеріалів справи, підставою для звернення позивача до суду з даним позовом стало те, що відповідно до п.п. «г» п. 38.1. ст. 38 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 1187, 1191 ЦК України, позивач отримав право регресної вимоги до відповідача в межах суми виплаченого страхового відшкодування за Полісом, оскільки ДТП за участі відповідача сталася внаслідок невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР.

Вимоги щодо технічного стану транспортних засобів та їх обладнання визначені у розділі 31 Правил дорожнього руху.

Згідно пункту 31.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до ст. 33 ЗУ "Про дорожній рух" технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку. Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Обов`язковий технічний контроль транспортного засобу передбачає перевірку технічного стану транспортного засобу, а саме: системи гальмового і рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс, світлопропускання скла, газобалонного обладнання (за наявності), інших елементів у частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього природного середовища (ч. 3 ст. 35 Закону України "Про дорожній рух").

Перевірка технічного стану транспортного засобу полягає у визначенні відповідності транспортного засобу встановленим до конструкції і технічного стану вимогам, згідно з Наказом Міністерства Інфраструктури України від 26 листопада 2012 року № 710 "Про затвердження Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки" (п.п. 11 п. 2 Порядку).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріали справи не підтверджують того, що ДТП є безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. « НОМЕР_1 » існуючим вимогам ПДР.

Дійсно, водії на місці пригоди заповнили повідомлення про ДТП (Європротокол), відповідно до п.14 відповідач є винною особою в ДТП, однак відсутні безперечні дані, що автомобіль, яким керував відповідач був технічно несправний на початок руху, тобто до моменту ДТП.

Тобто, позивачем не доведено належними доказами, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем не перевірив і не забезпечив технічно-справний стан транспортного засобу, внаслідок чого під час руху відлетіло колесо, що призвело до зіткнення з іншим транспортним засобом та пошкодження такого.

В даному випадку, відсутні безперечні дані, що ДТП 10.09.2020 стала безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Так, суд першої інстанції відмовляючи в позові серед іншого посилався на те, що позивачем не надано доказів того, що відповідач на час скоєння ДТП перебував в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, чи самовільно залишим місце ДТП або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, що виключає його цивільну відповідальність перед позивачем.

Судом не взято до уваги, що позивач обґрунтовуючи позовні вимоги, керуючись п.п. «г» 38.1.1 п. 38.1. ст. 38 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", посилався на невідповідність технічного стану транспортного засобу, що є окремою самостійною підставою для пред`явлення регресного позову.

На вказану обставину суд першої інстанції уваги не звернув і не дав їй належної правової оцінки, хоча це має суттєве значення.

Тобто, вирішуючи спір суд першої інстанції помилково керувався п.п. «а» та «в» 38.1.1 п. 38.1. ст. 38 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", які не підлягають до даних правовідносин.

З урахуванням наведеного, мотивувальна частина рішення підлягає зміні в редакції цієї постанови.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Ч.4 ст.376 ЦПК України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповнені або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права є безпідставними та до уваги колегією суддів не приймаються.

Відтак, Вінницький апеляційний суд приходить до висновку, що рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 лютого 2023 року необхідно змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, оскільки суд, ухвалюючи рішення по суті правильно зробив висновок про відмову в задоволені позову, в зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що дана цивільна справа згідно п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подачі позову до суду. Критерій віднесення справи до малозначної (п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України) є автоматичною підставою віднесення справи до такої категорії.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків встановлених цією ж нормою.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, ч.1 ст. 369, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» задовольнити частково.

Мотивувальну частину рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 лютого 2023 року змінити, виклавши її в редакції цієї постанови.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 червня 2023 року.

Головуючий М.М. Якименко

Судді: О.В. Ковальчук

Т.Б. Сало