Справа № 466/6066/21
Провадження № 2/466/246/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Свірідової В.В.

при секретарі Мошовській М.-О.П.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

справа №466/6066/21, 2/466/246/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у загальному позовному провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Миколаївської централізованої бібліотечної системи Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про відшкодування шкоди, завданої смертю матері,-

установив:

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , звернулась до суду із позовною заявою до Миколаївської централізованої бібліотечної системи Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, яка знаходиться за адресою: Львівська область, м. Миколаїв, вул. Грушевського,6, Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Золота,42, про відшкодування шкоди, завданої смертю матері, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь моральну шкоду завдану смертю його матері ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 300 000,00гривень, стягнути солідарно з відповідачів на його користь понесені витрати на виготовлення та встановлення надмогильного пам`ятника в розмірі 18000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14 грудня 2018 року в бібліотеці с. Гірське Миколаївської централізованої бібліотечної системи Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області при виконанні трудових обов`язків померла внаслідок нещасного випадку мати позивача - ОСОБА_3 ,1961 року народження. Смерть настала через отруєння оскидом вуглецю.

Комісією з розслідування даного нещасного випадку, утвореною наказом Головного Управління Держпраці у Львівській області від 19.12.2018 № 248-НВ, складено акти за формами Н-5 і Н-1 та встановлено недотримання роботодавцем, а саме Миколаївською централізованою бібліотечною системою вимог нормативно-правових актів з питань охорони праці, що стало причиною нещасного випадку.

Таким чином, через бездіяльність та недотримання вимог законодавства посадовими особами як Миколаївської централізованої бібліотечної системи, так і AT «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» стався нещасний випадок в бібліотеці с. Гірське, який призвів до загибелі матері ОСОБА_2 .

Внаслідок смерті матері він зазнав сильних душевних страждань, пов`язаних з усвідомленням непоправної втрати близької йому людини, думки та переживання про цей трагічний випадок не покидають його донині, викликають в нього почуття постійного хвилювання, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

З врахуванням всіх наведених обставин вважає достатнім розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 300 000,00 грн.

Крім того, він поніс витрати на виготовлення і встановлення надмогильного пам`ятника в сумі 18000,00 грн., які, на його думку, теж слід стягнути з відповідачів, оскільки, відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Таким чином, у зв`язку з вищенаведеним змушений звернутись до суду з позовною заявою за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (ст.16).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 29.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (т.1 а.с.54).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 27.10.2021 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (т.2 а.с.23).

Позивач та його представник адвокат Жеруха Р.С. в судове засідання 04.04.2023 не з`явились, однак адвокат Савчук Н.В. подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглядати справу у його та позивача відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Представник відповідача Миколаївської централізованої бібліотечної системи Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, представником відповідача до суду подано відзив, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів.

Представник відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» Вук У.І. в судовому засідання заперечила проти задоволення позовних вимог відносно Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» покликаючись на підстави та мотиви викладені у відзиві на позовну заяву і доповненнях до відзиву на позовну заяву (т.1 а.с.106-117, 179-178).

Заслухавши пояснення позивача,представника позивача,представників відповідачів, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 з 03.12.1997 року прийнята на посаду бібліотекаря с.Липиці(т.1 а.с.30).

14 грудня 2018 року в бібліотеці с. Гірське Миколаївської централізованої бібліотечної системи Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області при виконанні трудових обов`язків померла внаслідок нещасного випадку мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_4. Смерть настала через отруєння оскидом вуглецю,що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 (т.1 а.с.7).

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - є сином ОСОБА_3 , що вбачається з свідоцтва про його народження (т.1 а.с.6).

Комісією з розслідування даного нещасного випадку, утвореною наказом Головного Управління Держпраці у Львівській області від 19.12.2018 № 248-НВ, складено акти за формами Н-5 і Н-1 (т.1 а.с.9-17, 18-21) та встановлено недотримання роботодавцем- відповідачем Миколаївською централізованою бібліотечною системою вимог нормативно-правових актів з питань охорони праці, що стало причиною нещасного випадку, а саме:

- самовільне поновлення подачі газу на опалювальний період 2018-2019 років методом порушення пломби та відкриття крана до опалювального пристрою в приміщення бібліотеки;

- непроведення перевірки технічного етану димоходів і вентиляційних каналів перед початком опалювального періоду 2018-2019 років;

- відключення в приміщенні бібліотеки сигналізатора мікроконцентрацій чадного газу.

За вказані порушення притягнуто до адміністративної відповідальності директора Миколаївської централізованої бібліотечної системи ОСОБА_4 відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення ГУ Держпраці у Львівській області від 01.02.2019 № 13/235/0163-0163 (т.1 а.с.22).

Судові рішення не оскаржувалися та набрали законної сили.

За нормою частини четвертої ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною шостою цієї ж статті визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Стаття 3 Конституції України проголошує, що людина, її життя і здоров"я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із загибеллю близької людини.

За загальним правилом особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, тому поряд із компенсацією матеріальної шкоди позивач має право на компенсацію за заподіяну моральну шкоду. Під власне моральною шкодою маються на увазі душевні страждання, пов`язанні із заподіянням як фізичної, так і майнової шкоди, а також душевні страждання, не пов`язанні ні з тією, ні з іншою. Моральну шкоду, на відміну від майнової, не можна вимірювати у грошах, але це не означає, що вона не може бути компенсованою в будь-якій формі. Нічого дивного в тому немає, що людина, в котрої через чужу провину відібрали життєві радощі, задоволення, духовні блага, бажає компенсації грошима, які відкривають джерела людських задоволень. Можливою є, зокрема грошова компенсація, розмір якої визначений не за принципом еквівалентності, а виходячи з обставин конкретної справи, ступеня й характеру моральної шкоди, майнового стану потерпілих. Компенсацією за заподіяну моральну шкоду призначають для пом`якшення якоюсь мірою тяжких для потерпілих наслідків. Відшкодування - монетизація уявлення потерпілого про заподіяні йому збитки.

У п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК).

Частинами 1 та 2 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями ч.3 ст.23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За змістом п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно із ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Згідно з ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд керується положеннями ч.3 ст.23 ЦК України, згідно з якою враховується характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також інші обставини, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 300000,00 грн., виходячи з того, що: внаслідок смерті своєї матері ОСОБА_2 зазнав сильних душевних страждань, пов`язаних з усвідомленням непоправної втрати близької йому людини, думки та переживання про цей трагічний випадок не покидають його донині, викликають в нього почуття постійного хвилювання, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Крім того, позивачем понесені витрати на виготовлення і встановлення надмогильного пам`ятника в сумі 18000,00грн.

Відповідно до ч.1 ст.1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Оцінюючи в сукупності встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачу протиправними діями Миколаївської централізованої бібліотечної системи Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, які призвели до смерті ОСОБА_3 , було завдано моральну шкоду, яка перебуває у безпосередньому причинному зв`язку із діями відповідача.

Щодо позовним вимог про відшкодування моральної шкоди завдану та витрат понесених на виготовлення та встановлення надмогильного пам`ятника з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» у задоволенні слід відмовити, оскільки суд встановлено наступне.

AT «Львівгаз» було виконано обов`язок щодо періодичного технічного огляду газопроводу-вводу до будівлі, в якій знаходяться Народний дім та бібліотека за адресою: АДРЕСА_2 .

Періодичний технічний огляд газопроводу-вводу до будівлі, в якій знаходяться Народний дім та бібліотека за адресою: АДРЕСА_2 , було проведено 15.11.2018 року (тобто менше ніж за 1 місяць до настання смерті ОСОБА_3 14.12.2018 року), що підтверджується результатами технічного огляду (обходу) трас розподільних газопроводів і вводів працівниками AT «Львівгаз» у листопаді 2018 року в населених пунктах Миколаївського району (т.1 а.с.182-186).

Так, в п.11 результатів технічного огляду (обходу) трас розподільних газопроводів і вводів вказано інформацію про проведення технічного огляду газопроводу-вводу до будівлі, в якій знаходяться АДРЕСА_3 15.11.2018 року (бібліотека знаходиться за тією ж адресою та на одному газопроводі-вводі з Народним домом). В графі "виявлені порушення і пошкодження мереж і обладнання" вказано: "не виявлено".

Виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги характер вчиненого правопорушення, характер та обсяг моральних страждань, перенесених позивачем у зв`язку із пошкодженням майна, характер немайнових втрат позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 300000,00грн. та про стягнення витрат на виготовлення і встановлення надмогильного пам`ятника в сумі 18000,00грн. задовольнити та стягнути з Миколаївської централізованої бібліотечної системи Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4770,00грн. в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з Миколаївської централізованої бібліотечної системи Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області на користь ОСОБА_2 моральну шкоду завдану смертю його матері ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 300 000,00 (триста тисяч гривень).

Стягнути з Миколаївської централізованої бібліотечної системи Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області на користь ОСОБА_2 понесені витрати на виготовлення та встановлення надмогильного пам`ятника в розмірі 18000,00 (вісімнадцять тисяч гривень).

Стягнути з Миколаївської централізованої бібліотечної системи Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області на користь держави судовий збір в розмірі 4770,00 (чотири тисячі сімсот сімдесят гривень).

У задоволенні позовних вимог до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» - відмовити.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Миколаївська централізована бібліотечна система Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, місце знаходження за адресою: Львівська область, м. Миколаїв, вул. Грушевського,6, .

Відповідач: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», місце знаходження за адресою: м. Львів, вул. Золота,42, .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення складено 13.04.2023.

Суддя В. В. Свірідова