Провадження № 2/686/1808/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі - Гузовій Л.О. за участю позивача та представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного малого підприємства «Лідер» про стягнення пені за прострочення виконання договору,

встановив:

22 вересня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду із вищезазначеним позовом до приватного малого підприємства «Лідер» про стягнення пені за прострочення виконання договору. Позовна заява мотивована тим, що між ним та ПМП «Лідер» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №21/18-12/2019 від 18 грудня 2019 року.

Згідно предмету договору відповідач прийняв на себе зобов`язання передати позивачеві у власність майнові права на 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , який будується на земельній ділянці, що обліковуються в земельному кадастрі за номерами: :07:001:0116, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити за майнові права на квартиру.

У відповідності до ст. 4.7 вказаного договору вартість майнових прав становить 500 000,00 гривень, з розрахунку 7609,20 грн. за 1 кв. м. запроектованої та збудованої площі.

Відповідно до п. 3.1 укладеного договору майнові права закріплюються за покупцем у момент видачі довідки про оплату 100% майнових прав та передаються за актом прийому передачі майнових прав (пункт 3.3 Договору).

На виконання взятих зобов`язань позивачем платіжним дорученням №TR.14109715.27794.13341 ПАТ АБ «Укргазбанк» від 18 грудня 2019 р. на розрахунковий рахунок ПМП «Лідер» перераховано 500 000,00 грн., з призначенням платежу договір купівлі-продажу майнових прав №21/18-12/2019 від 18.12.2019 року.

В свою чергу відповідач видав останньому довідку про повну сплату вартості вказаної квартири за №540 від 19 грудня 2019 року.

Проте, очевидно, що згідно укладеному договору, виконання зобов`язань відповідача передачі мало б відбутися шляхом передачі у власність квартири в житловому будинку, для фінансування будівництва якого залучались кошти.

Отже, належні позивачу майнові права здійснюються шляхом набуття права власності на квартиру,.а зазначене право може реалізуватись після прийняття будинку в експлуатацію, строк якого визначений в п. 2.10 договору ІІ квартал 2020 року.

Таким чином, відповідно до укладеного договору позивач вважає, що набув право отримати у власність квартиру, майнові права на яку належать йому згідно укладеного договору купівлі-продажу майнових прав, після закінчення будівництва і введення будинку в експлуатацію.

Проте, в установленому договором строк відповідач свої зобов`язання не виконав, будинок не добудований та не зданий в експлуатацію. Зазначена обставина унеможливлює здійснення майнових прав шляхом передачі готової квартири і набуття права власності на неї.

Позивач вважає, що прострочення ПМП «Лідер» виконання зобов`язання з введення будинку в експлуатацію є порушенням норм статей 526 та 530 ЦК України.

На думку позивача укладений договір купівлі-продажу відповідає ознакам споживчого договору, оскільки його предметом є набуття у власність товару (квартири), що використовується позивачем для власних потреб. Тож позивач є споживачем продукції, результатів будівельної діяльності відповідача - об`єкту житлового будівництва, одиниці нерухомості, передачею якої забезпечувалось виконання зобов`язань згідно укладеного договору. До цих відносин застосовується Закон України «Про захист прав споживачів».

Отже, у зв`язку з простроченням виконання обов`язку відповідача передати за актом прийому-передачі квартири, у відповідача виник обов`язок зі сплати пені згідно ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

У відповідності до фактичних обставин справи датою початку прострочення відповідача є перший день ІІІ кварталу 2020 року, тобто 01 липня 2020 року, а невиконане грошове зобов`язання 500 000,00 гривень.

З огляду на зазначене, строк прострочення виконання зобов`язання складає 811 днів, а неустойка (пеня) у відповідності до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» становить 33 328,77 грн. за 1 день, або 5 332 605,20 гривень за шість останніх місяців (180 днів), що передують зверненню до суду.

Враховуючи викладене позивач вважає, що відповідач не виконав вимоги договору купівлі продажу майнових прав тому просить суд стягнути з відповідача приватного малого підприємства «Лідер» 99 240 гривень неустойки (пені) за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором у відповідності до ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2022 року відкрито провадження та призначено до розгляду в загальному провадженні у підготовче засідання.

09.11.2022 року до суду надійшов відзив на позов, у якому заперечуються позовні вимоги.

19.12.2022 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду.

Позивач та представник в судове засідання з`явилися, вимоги позовної заяви підтримали та просив задовольнити позов в повному обсязі з підстав наведених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №21/18-12/2019 від 18 грудня 2019 року.

Згідно предмету договору відповідач прийняв на себе зобов`язання передати позивачеві у власність майнові права на 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 , який будується на земельній ділянці, що обліковуються в земельному кадастрі за номерами: :07:001:0116, а позивач зобов`язався прийняти та оплатити за майнові права на квартиру.

У відповідності до ст. 4.7 вказаного договору вартість майнових прав становить 500 000,00 гривень, з розрахунку 7609,20 грн. за 1 кв. м. запроектованої та збудованої площі.

Відповідно до п. 3.1 укладеного договору майнові права закріплюються за покупцем у момент видачі довідки про оплату 100% майнових прав та передаються за актом прийому передачі майнових прав (пункт 3.3 Договору).

На виконання взятих зобов`язань позивачем платіжним дорученням №TR.14109715.27794.13341 ПАТ АБ «Укргазбанк» від 18 грудня 2019 р. на розрахунковий рахунок ПМП «Лідер» перераховано 500 000,00 грн., з призначенням платежу договір купівлі-продажу майнових прав №21/18-12/2019 від 18.12.2019 року.

В свою чергу відповідач видав останньому довідку про повну сплату вартості вказаної квартири за №540 від 19 грудня 2019 року.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Згідно з частинами першою, третьою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання.

Крім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, а з моменту порушення - являє собою міру відповідальності.

Положеннями статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція (пункт 7); споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої у разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання у натурі.

Пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», застосовується у разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача.

Згідно із частиною п`ятою http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_605146/ ed_2022_12_01/pravo1/T102300.html?pravo=1 - 605146 зазначеного Закону базою нарахування пені слід вважати розмір процентів на суму або дохід в іншій формі.

Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25 січня 2022 року у справі № 761/16124/15-ц (провадження № 14-184 цс 20).

Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відтак для кваліфікації послуги головним є предметний критерій: предметом договору про надання послуг є процес надання послуги, що не передбачає досягнення матеріалізованого результату, але не виключає можливість його наявності. Якщо внаслідок надання послуги й створюється матеріальний результат, то він не є окремим, віддільним від послуги як нематеріального блага, об`єктом цивільних прав, через що відповідний результат не є обігоздатним сам по собі. При цьому переважно наголошується, що послуга тісно пов`язана з особою виконавця та процесом вчинення ним певних дій (здійснення діяльності) і навіть невіддільна від них, але все ж таки не збігається з такими діями (діяльністю) й існує як окреме явище - певне нематеріальне благо, що споживається в процесі вчинення відповідних дій (здійснення діяльності) виконавцем.

Згідно з приписами пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

У цьому випадку вкладається істотно розширений зміст: послугами згідно із цим Законом є всі види комерційної взаємодії суб`єктів господарювання зі споживачами, які не вписуються в набагато більш конкретні й чіткі визначення понять «товари» та «роботи» і є набагато ширшими за аналогічне поняття, що вжите в ЦК України, адже включає в себе, наприклад, прокат, який ЦК України однозначно кваліфікується як різновид договору майнового найму.

У загальноприйнятому розумінні поняття «вартість послуги» - це грошові кошти у визначеному сторонами відповідного договору розмірі, які споживач сплачує виконавцю за надану останнім послугу.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що дійсний зміст положень частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» слід трактувати так, що пеня має бути виплачена виконавцем та має рахуватися від суми, що складає грошовий вимір відплатності відповідного договору. У такому разі згідно із частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» базою нарахування пені слід вважати розмір процентів на суму вкладу або дохід в іншій формі, що є платою фінансової установи за використання коштів споживача (статті 1058, 1061 ЦК України). Тобто сума вкладу не може бути врахована в базі нарахування пені відповідно до приписів частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Вирішуючи спір у справі № 199/3152/20 (провадження № 14-224цс21), до вирішення якої зупинялося провадження у справі, яка переглядається касаційним судом, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 квітня 2023 року, з урахуванням наведеного, вважала помилковими висновки судів першої та апеляційної інстанції про стягнення з банку пені у розмірі три проценти від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Отже, у задоволенні позовних вимог про стягнення пені на підставі частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачу належить відмовити, оскільки укладений між сторонами договір про інвестування у будівництво житла не передбачає розмір процентів на суму вкладу або дохід в іншій формі. А позивачем неустойка обчислена від вартості об`єкта інвестування.

При цьому у відповідача не існувало грошового зобов`язання, а лише зобов`язання зарезервувати квартиру й передати її після введення будинку в експлуатацію, а кошти позивачем були сплачені відповідачу на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог тому позов є необґрунтованим тому в його задоволенні, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 13, 141, 247, 263-265, 273, 289 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного малого підприємства «Лідер» про стягнення пені за прострочення виконання договору відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Повне рішення суду складено 06.07.2023 року.

Суддя С. Стефанишин