Ухвала

13 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 359/10041/17

провадження № 61-5072ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 ,від імені якого діє адвокат Лупейко Олександр Васильович, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Бориспільміськбуд»,приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна», акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Княгиня Ярославна», товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Деліз-Фінанс» про визнання інвестиційних прав на квартири та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ТОВ «Бориспільміськбуд», ПрАТ «Фінансова компанія «Княгиня Ярославна»,

АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Княгиня Ярославна», ТОВ «Компанія з управління активами та адміністрування пенсійних фондів «Деліз-Фінанс» про визнання інвестиційних прав на квартири та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від

08 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2021 року залишено без змін.

07 квітня 2023 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Лупейко О. В., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України до касаційної скарги заявником не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із частиною третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Зважаючи на те, що позовну заяву пред`явлено у грудні 2017 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня

2017 року.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня

2017 року становив 1 600 грн.

Ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600 грн*0,4=640 грн) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 600 грн*5=8 000 грн); ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 640 грн (1 600 грн*0,4) (редакція Закону України «Про судовий збір» на момент подання позовної заяви).

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Отже, враховуючи характер спору та зміст касаційної скарги, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у цій справі у такому розмірі: за вимогу майнового характеру з ціною позову 5 913 600 грн - 16 000 грн (8 000 грн х 200%), за вимоги немайнового характеру (зобов`язання передати об`єкти нерухомого майна; зобов`язання передати документи, що підтверджують право на набуття квартир) 2 560 грн ((640 грн *2)*200%)), тобто разом 18 560 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у

м. Києві/Печерському районі, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліку.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргуОСОБА_1 ,від імені якого діє адвокат Лупейко Олександр Васильович, на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 жовтня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 лютого 2023 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначеного вище недоліку касаційної скарги строк до

28 квітня 2023 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников