Провадження №2/523/431/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" квітня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

представника позивача - Павленка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

23 червня 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що у жовтні 2007 року позивач запустив новий проєкт monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Особливістю проєкту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "Універсал Банк" опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www/ monobank.ua/terms. 18 лютого 2019 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що він разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту у сумі 45000 грн. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, та має заборгованість у загальній сумі 48787,32 грн. за наданим тілом кредиту.

14 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

03 травня 2022 року відповідач надав відзив на позов, в якому зазначив, що у задоволенні позову слід відмовити. У відзиві ОСОБА_1 посилається на те, що кредитний ліміт за його картковим рахунком складає 30000 грн., остання витратна операція за карткою була здійснена 02 грудня 2019 року на суму 730,72 грн., при цьому баланс склав 18373,89 грн. на користь банку, більше він коштів з карті не витрачав, а навпаки здійснював її поповнення, в загальному за період з 02 грудня 2019 року по 20 квітня 2021 року на суму 17157 грн. Тому він вважає, що максимальна документально підтверджена сума його боргу може складати 1216,89 грн. (18373,89 грн.- 17157 грн.). Усі суми, які після 02 грудня 2019 року, списувалися з його рахунку, є автоматизованими списаннями банку без погодження з ним. Крім того, відповідач зазначає у своєму відзиві, що у суму заборгованості, зазначену банком, включено не лише фактично використані ним кошти, а й інші нарахування банку, при тому що умови кредитування не були погоджені письмово з ним, а тому є нікчемними, а також просить суд не брати до уваги письмові докази, які не містять підпису відповідача. У заяві-анкеті не вбачаються умови кредитування, а вказується на укладення договору про надання банківських послуг.

03 серпня 2022 року у відповідь на відзив позивач надав письмові пояснення, в яких зазначено, що, підписавши заяву-анкету, позичальник був в повному обсязі ознайомлений з умовами і правилами, оскільки у мобільному додатку міститься інформація про розмір кредитного ліміту, Тарифи та Паспорт споживчого кредиту, розділ ІІ Умов та правил з відповідними прикладами та поясненнями; на підтвердження того, що на момент укладання договору з відповідачем діяли самі ці Умови та правила позивач надає копію рішення Правління АТ «Універсал Банк» Протоколу № 5 від 06 лютого 2019 року. Що стосується кредитного ліміту, то його розмір був встановлений банком на момент укладання договору у мобільному додатку у розмірі 5000 грн., після чого був одразу збільшений до 10000 грн., станом на 04 червня 2019 року кредитний ліміт по картці складає 30000 грн. Станом на 04 липня 2022 року відповідач не лише використав кредитний ліміт у сумі 30000 грн., а й перевищив його на суму 25195,99 грн., тому банком проводилися списання коштів як відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Крім того, відповідач неодноразово користувався послугою «Розстрочка», за умовами якої клієнт доручає банку здійснювати погашення заборгованості шляхом списання суми щомісячного платежу з поточного рахунку клієнта.

Розрахунок загальної заборгованості відповідача здійснювався банком за методикою, зазначеною у додатку 1 до Правил розрахунку Банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Правління Національного Банку України від 08.06.2017 року № 49.

Представник відповідача, який приймав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами суду, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, крім зазначеного в обгрунтування вимог також вказав на те, що всі умови кредиту відповідач погоджував, оскільки ним також було завантажено на телефон мобільний додаток, яким він користувався під час проведення розрахунку. Даний додаток він завантажив лише після надання інформації про номер телефону і його встановлення можливо лише після підтвердження на ознайомлення з умовами кредитування.

Відповідач черговий раз у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату та час розгляду справи. У судовому засідання 20 грудня 2022 року ОСОБА_1 було зобов`язано надати суду детальний опис використаної ним суми кредиту та розмір суми повернення коштів з відображенням дати операції. Проте відповідач вказані розрахунки суду не надав, у відповідь на виклики суду вкотре надсилає одну і ту ж заяву про відкладення розгляду справи, так як він не перебуває у країні. У відзиві на позовну заяву міститься клопотання відповідача, що у разі його неявки у судове засідання розглянути справу у його відсутності.

За таких обставин, суд вважає за необхідне розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 18 лютого 2019 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило відповідачу поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та надав кредит у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок, встановлений у мобільному додатку.

Відповідно до довідки про розмір кредитного ліміту, 18 лютого 2019 року на момент укладання договору Банк встановив кредитний ліміт у розмірі 5000 грн., о 16.50 годині 18 лютого 2019 року кредитний ліміт по карті був збільшений до 10000 грн., та підтверджений позичальником шляхом зняття готівки з карти на суму 258,73 грн. У подальшому розмір встановленого кредитного ліміту збільшувався поступово та станом на 02 червня 2019 року становив 45000 грн., та з 04 червня 2019 року був встановлений на рівні 30000 грн.

У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення.

На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи.

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 лютого 2019 року станом на 08 лютого 2021 року дорівнює 48787,32 грн., та складається із залишку заборгованості за кредитом.

Як вбачається з руху коштів по картці відповідач активізував платіжну картку "Мonobank" і здійснював за допомогою цього сервісу розрахунки.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 ( провадження №14-308цс18 ) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Проелектронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Як видно з анкети-заяви від 18 лютого 2019 року для ОСОБА_1 згенеровано ключова пара з особистим ключем, яка використовувалася для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку (електронний сервіс банку для надання банківських послуг клієнту), з метою засвідчення його дій згідно з договором про надання банківських послуг.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до виписки з рухом коштів по картці відповідача за період з 18.02.2019 р. по 04.07.2022 р., він користувався кредитними коштами, здійснював витрати для сплати послуг, зняття готівки та перерахування коштів на інші рахунки.

Доказів на спростування вказаної виписки та розрахунку заборгованості відповідачем не надано.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ "Універсал Банк" не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ "Універсал Банк" вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що сума заборгованості ОСОБА_1 по виконанню кредитного договору підлягає стягненню з відповідача на користь АТ "Універсал Банк".

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 81, 141, 258-260, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» (місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, ) заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18 лютого 2019 року у розмірі 48787,32 грн. та судовий збір у розмірі 2270 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено 10.04.2023 р