ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1949/23
провадження № 2/753/2991/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі

головуючої судді Шаповалової К.В.

за участі секретаря судового засідання Москаленко А.П.

представника позивача Стефківського В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. О.Кошиця, 5 а клопотання представника відповідача Акціонернорго товариства «Страхова компанія «ТАС» (приватне) про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ТАС" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2023 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ "ТАС" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 06 червня 2021 року в м. Бахмут сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем "Mercedes-Benz Vito" д.н.з. НОМЕР_1 здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , який він отриманих травм помер. Внаслідок даної події позивач, як донька загиблого, зазнала шкоди, у зв`язку з чим у неї виникло право на відшкодування шкоди. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу "Mercedes-Benz Vito" д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у АТ "ТАС", на відповідача, як на страхувальника, полягає обов`язок відшкодування шкоди у розмірі 24 000,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 лютого 2023 року цивільну справу № 753/1949/23 передано судді Шаповаловій К.В.

21 лютого 2023року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання позивача.

Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження на 12 квітня 2023 року.

17 березня 2023 року від представника відповідача у справі надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили вироком Дружківського міського суду Донецької області у справі № 219/9439/21. Клопотання мотивоване тим, що наразі відсутній вирок суду у кримінальній справі, яким би було встановлено вину ОСОБА_2 у ДТП, яке мало місце 6 червня 2021 року, зокрема не встановлено наразі фактів того, що смерть ОСОБА_3 настала саме внаслідок ДТП та чи були підстави для звільнення від відповідальності ОСОБА_2 (непереборна сила, умисел потерпілого).

Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що діє презумпція вини заподіювача шкоди та з огляду на практику Верховного Суду, відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Суд, заслухавши думку представника позивача, вивчивши доводи клопотання представника відповідача, дійшов до такого висновку.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішення, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 204/3783/16-ц (провадження № 61-1141св18).

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені у постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20).

Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Крім того, пунктом 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

Враховуючи викладене, з огляду на підстави, які визначені у клопотання про зупинення провадження у справі, а також обов`язок, який покладається у цьому випадку на відповідача у справі та обставини, які мають бути встановлені судом під час розгляду справи, суд не віднайшов підстав для зупинення провадження у справі, оскільки таке призведе лише до затягування розгляду справи, а отже таке клопотання представника відповідача є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 251, 253, 260, 261 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

у задоволенні клопотання представника відповідача Акціонернорго товариства «Страхова компанія «ТАС» (приватне) про зупинення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "ТАС" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя К.В. Шаповалова