Справа № 369/4179/21
Провадження №2-др/369/5/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області, у складі:

головуючого судді: Волчка А. Я.

за участю секретаря Миголь А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву адвоката Кириченка Романа Юрійовича подану в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, щодо розподілу судових витрат по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського МНО Тетерська Оксана Юріївна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа № 369/4179/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського МНО Тетерська Оксана Юріївна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності.

20.10.2022 року провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, - закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

01.11.2022 року, адвокат Кириченко Роман Юрійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просив суд розподілити судові витрати на професійну правову допомогу у справі № 369/4179/21, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського МНО Тетерська Оксана Юріївна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, оскільки провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_2 закрито. А саме, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт Інвестмент» на користь ОСОБА_1 витрати понесені останньою на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн:

На підтвердження розрахунку за надані послуги обсягу виконаної роботи та проведення оплати адвокатом надано: копія договору № 678 від 11.07.2021 року про надання правничої допомоги, акт № 3 від 21.10.2022 року приймання-передачі наданої правової допомоги (послуг) з переліко послуг (робіт) наданих (виконаних) адвокатом, копію рахунку на оплату послуг № 34 від 21.10.2022 року квитанція від 23.10.2022 року.

У судове засідання учасники процесу не з`явились, повідомлялись судом належним чином.

У зв`язку з цим, згідно з ч.2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідност.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Судом встановлено, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.10.2022 року провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, - закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Повноваження адвоката, як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Водночас, ст.142 ЦПК України унормовано спеціальні випадки щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме: у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (ч.5 ст.142 ЦПК України).

Згідно з ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Отже, сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат (ст.141, 142 ЦПК України) дає підстави для висновку, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити саме з положень ч.5 ст.142 ЦПК України, відповідно до яких для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Характерно, що ЦПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, проте очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Таким чином, вирішуючи вимоги адвоката Кириченка Р.Ю. заявлених в інтересах ОСОБА_1 про компенсацію здійснених нею витрат на правничу допомогу, суд виходив з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

З огляду на обставини справи, доводи заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Така позиція суду першої інстанції відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 14.01.2021 року у справі №521/3011/18, провадження № 61-10254св20.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Окрім того, адвокат Кириченко Р.Ю. звертаючись до суду в інтересах ОСОБА_1 із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, посилається на положення п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, однак, таке посилання не заслуговує на увагу, оскільки дана стаття передбачає розподіл судових витрат між сторонами та винесення додаткового рішення при розгляді справи, що закінчилася ухваленням судового рішення.

За таких обставин, враховуючи, що рішення по суті спору судом не приймалось, а нормами ЦПК України передбачено можливість ухвалення додаткового рішення, проте не додаткової ухвали, тому підстави для задоволення заяви адвоката Кириченка Р.Ю. поданої в інтересах ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст. ст.141,142, 270,ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Кириченка Романа Юрійовича поданої в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, щодо розподілу судових витрат по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського МНО Тетерська Оксана Юріївна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Андрій ВОЛЧКО