Провадження № 2/537/29/2023
Справа № 537/5066/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2023 року Крюківський районний суд міста Кременчука у складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря Савічевої М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кременчуці заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які стягнути з відповідача, -

УСТАНОВИВ :

У провадженні Крюківського районного суду міста Кременчука перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд з неповнолітніми дітьми за межі території України. Рішення по вищезазначеній справі ухвалено 11.01.2023 року рішення.

16 лютого 2023 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 про залучення доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу з доданим розрахунок суми судових витрат, акт понесених витрат на професійну правничу допомогу, договір про надання правничої допомоги, квитанція та докази направлення сторонам.

Також, було додано заяву про поновлення строку для залучення доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, обґрутнтовану тим, що проведення судового засідання, призначеного на 11.01.2023 року, за заявою представника позивача адвоката Ігнатенка І.М. проводилось без його участі та копію судового рішення він отримав тільки 14.02.2023 року.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука від 11.01.2023 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Відповідно до статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 3 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно із частиною 8 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 246 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19).

Відповідно до частин 4,5 та 8 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Суд зазначає, що поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Згідно з частин 1 та 2 статті 126 Цивільного процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За приписами частин першої, третьої статті 127 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Дійсно, заявником 16.02.2023 року надіслано до суду заяву про залучення доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу з додатками, а саме: розрахунок суми судових витрат, акт понесених витрат на професійну правничу допомогу, договір про надання правничої допомоги, квитанція та докази направлення сторонам, заява про поновлення строку для залучення доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, проте до ухвалення рішення по справі сторона докази понесених витрат не подавала, відповідну заяву про намір подання доказів після ухвалення рішення суду не зробила, докази подала із пропуском встановленого законом п`ятиденного строку. У поданій заяві позивач причину пропуску процесуального строку обґрунтувала отриманням представником позивача повного тексту судового рішення 14.02.2023 року.

Разом з тим, судовий розгляд справи відбувався 11.01.2023, про дату судового засідання позивачу та її представнику було достеменно відомо, оскільки останній 11.01.2023 подавав заяву про розгляд справи у його відсутності, при цьому доказів понесення витрат на правову допомогу не подав, докази подав із пропуском встановленого законом п`ятиденного строку.

Викладені заявником підстави для поновлення пропущеного строку не підтверджують поважність причин такого пропуску, оскільки несвоєчасне подання доказу зумовлене, з огляду на доводи, наведені заявником, не об`єктивними обставинами, а обставинами суб`єктивного характеру, а саме: отриманням рішення суду 14.02.2023 року. Причин неможливості подати докази до ухвалення рішення суду, заявити до ухвалення рішення суду про подання доказів в майбутньому протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ОСОБА_1 та її представник не навили.

Отже, у суду відсутні правові підстави для поновлення пропущеного строку подання доказів, відповідно заява позивача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які стягнути з відповідача підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 126, 133, 137, 141, 258, 260, 270 Цивільного процесуального України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку подання доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Суддя Діана ЗОРІНА

Повний текс ухвали буде виготовлено 05 липня 2023 року.