Провадження № 22-ц/801/508/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 рокуСправа № 127/11183/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у при-міщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом

Акціонерного товариства «Універсал Банк» до

ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшніка Костянтина Ігоровича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2022 року, ухвалене у приміщенні суду у м. Калинівка Вінницької області за головування судді Борисюк І. Е. без повідом-лення (виклику) сторін,

В С Т А Н О В И В:

31 травня 2022 року Акціонерне товариство ( далі - АТ ) «Універсал Банк» звернулося у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 9450,97 гривень. По-зовні вимоги умотивовані наступними обставинами. «Monobank» - це мобіль-ний банк, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам ( фізичним особам ), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Онбор-динг відбувається шляхом: верифікації клієнта очно на точці видачі; верифіка-ції клієнта очно у відділенні банку; верифікації клієнта очно співробітником служби доставки Банку у зручному для клієнта місці; верифікації клієнта очно кредитним агентом у точці. Починаючи з травня 2020 року онбординг відбува-ється шляхом: відеоверифікації працівником банку дистанційно; ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощеної процедури через УБКІ, селфі клі-єнта та селфі клієнта з паспортом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За ра-хунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування рахунків фізичної особи в AT «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

04 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся у банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим того ж дня підписав анкету-заяву до дого-вору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився і отримав у мобільному додатку примірники вказаних документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного дого-вору відповідач отримав кредит у розмірі 2500,00 гривень у вигляді встанов-леного кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засо-бом якого є конкретна платіжна картка НОМЕР_1 .

Станом на 30 липня 2021 року відповідач прострочив зобов`язання зі спла-ти щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів, у зв`язку із чим відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язання, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 30 липня 2021 року направив позичальнику повідомлення «пуш» про необхідність погасити суму заборгованості.

Посилаючись на вимоги чинного законодавства, а саме на норми статей 509, 526, 527, 530, 629, 1048 - 1050, 1054 ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування», позивач зазначає, що у зв`язку із порушенням від-повідачем взятих на себе кредитних зобов`язань станом на 28 грудня 2021 року у нього утворилася заборгованість у сумі 9450,97 гривень, з яких: 4797,20 гри-вень - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом ( тілом кредиту ), 4092,41 гривні - заборгованість за пенею, 561,36 гривня - заборгованість за по-рушення грошового зобов`язання. За таких обставин АТ «Універсал Банк» про-сило суд стягнути на свою користь із ОСОБА_1 заборгованість у вказаному розмірі за договором від 04 вересня 2018 року про надання банківських послуг «Monobank» та судові витрати у справі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2022 року позов задоволений частково, із ОСОБА_1 стягнуто на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 04 вересня 2018 року станом на 28 грудня 2021 року у розмірі 3747,32 гривень, а також 983,72 гривні судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, представник АТ «Універсал Банк» Мєшнік К. І. оскаржує його в апеляційному порядку, про-сить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задо-волення позову у повному обсязі. Скаржник вважає рішення суду першої інс-танції незаконним, ухваленим за невідповідності обставинам справи, непра-вильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуаль-ного права. Представник позивача зазначає, що між сторонами у визначеній законом формі були погоджені усі істотні умови договору. Підписавши анкету-заяву, ОСОБА_1 приєднався, був ознайомлений та погодився з Умовами об-слуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом спо-живчого кредиту, отримавши примірники цих документів у мобільному додат-ку. Крім того, укладення між банком і відповідачем договору про надання кре-диту в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про елек-тронну комерцію». Виконаний банком розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, ад-же містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення плате-жів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок за-боргованості за наданим кредитом ( тілом кредиту ), дати нарахування скла-дових загальної заборгованості за кредитом. Посилаючись, зокрема, на Закони України «Про споживче кредитування», «Про електронну комерцію», окремі висновки Верховного Суду в ухвалених рішеннях у конкретно зазначених спра-вах, АТ «Універсал Банк» в особі представника Мєшніка К. І. просило апеля-ційну скаргу задовольнити.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 лютого 2023 року скарж-нику поновлений строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстан-ції від 27 грудня 2022 року.

Наданим цивільним процесуальним законом правом, забезпеченим ухва-лою апеляційного суду від 15 лютого 2023 року, на подання відзиву на апеля-ційну скаргу ОСОБА_1 не скористався, його відзив суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши у відповідності до частини першої статті 369 ЦПК України дану цивільну справу за наявними у ній матері-алами, дослідивши зазначені матеріали, проаналізувавши у сукупності наявні в ній доводи та докази сторін, перевіривши законність, обґрунтованість оскаржу-ваного рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ «Універсал Банк» Мєшніка К. І. задоволенню не підлягає.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2022 року цілком відповідає зазначеним вимогам.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визна-чає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених зако-ном випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у ци-вільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами четвертою, шостою статті 19 цього Кодексу передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малознач-них справ, якими є справи з ціною позову, що не перевищує ста розмірів про-житкового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, ви-знані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за пра-вилами загального позовного провадження, та справи, ціна позову у яких пере-вищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових вит-рат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, ін-дексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства ( материнства ); справи про ро-зірвання шлюбу; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не пе-ревищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною першою статті 368 Глави 1 Розділу V ЦПК України визначено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встанов-леними для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими указаною главою.

Частиною першою статті 369 цього ЦПК України передбачено, що апеля-ційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів про-житкового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгля-ду у порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеля-ційної інстанції без повідомлення учасників справи. З огляду на ціну та предмет позову у цій цивільній справі, її складність, значення для сторін і суспільства, дана справа є незначної складності, ціна позову у якій не перевищує ста роз-мірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому вона не належить до виключень з категорій, передбачених пунктом другим частини шостої статті 19 ЦПК України. Дана справа в силу вимог закону є малозначною, тому розгляда-ється апеляційним судом без повідомлення ( виклику ) її учасників, урахову-ючи, разом з тим, належне повідомлення їх про апеляційне провадження у спра-ві, про що до матеріалів справи додані відповідні докази.

У справі мають місце наступні фактичні обставини.

04 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим у зазначений день під-писав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг та підтвердив свою згоду на те, що ця анкета-заява разом Умовами, Тарифами, Таблицею об-числення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають дого-вір про надання банківських послуг, умови якого він зобов`язується викону-вати. Відповідач в анкеті-заяві засвідчив, що ознайомився та отримав у мобіль-ному додатку примірники вищевказаних документів, які складають договір, також засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення елек-тронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. ОСОБА_1 підтвердив, що усі наступні правочини ( у тому числі підписання дого-ворів, угод, листів, повідомлень ) можуть вчинятися ним та/або банком з вико-ристанням електронного цифрового підпису.

Згідно з довідкою АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 25 жовт-ня 2022 року на ім`я ОСОБА_1 відкритий рахунок НОМЕР_2 , валюта рахунку UAH; тип картки - Чорна картка № НОМЕР_1 ; статус картки - активна до 08/24 ( а. с. 76 ).

На підставі укладеного договору від 04 вересня 2018 року ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний раху-нок у розмірі 1000,00 гривень станом на 25 грудня 2018 року, який 28 березня 2019 року був збільшений до 2000,00 гривень, а 29 березня 2019 року - до 2500,00 гривень, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором від 04 вересня 2018 року станом на 28 грудня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 складає 9450,97 гривень, з них: 4797,20 гривень - загальний залишок заборго-ваності за наданим кредитом ( тілом кредиту ); 4092,41 гривні - заборгованість за пенею; 561,36 гривня - заборгованість за порушення грошового зобов`язан-ня.

Задовольняючи частково позовні вимоги АТ «Універсал Банк», суд першої інстанції вважав, що неналежне виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором призвело до порушення прав кредитора, позивача у справі, тому порушене право підлягає поновленню шляхом стягнення заборгованості за кредитом. У той же час суд вважав, що надані банком на підтвердження своїх вимог витяги з Умов і Правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank (набувають чинності з 27 листопада 2021 року), з Тарифів за карткою monobank від 27 листопада 2021 року, Таблиця обчислення вартості кредиту, Паспорт споживчого кредиту є такими, що не містять підпису відповідача, тому вони не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Аналогічно заява позичальника не містить домовленості сторін про строки здійснення періодичних платежів за кредитом, сплату відсотків, комісії банку та штрафів, процентів та неустойки. Визначаючись із розміром заборгованості, яка підлягає стягненню, суд вказав, що АТ «Універсал Банк» належними та допустимими доказами не доведе-ні наявність і розмір заборгованості з повернення кредитних коштів у сумі 9450,97 гривень, тому суд здійснив власні розрахунки заборгованості, ураховуючи відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку зі сплаті заборгованості за відсотками і штрафними санкціями за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користу-вання кредитними коштами. Суд дійшов висновку, що суми, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту, тому станом на 28 грудня 2021 року ОСОБА_1 витрачено, але не погашено кредитних коштів ( тіло кредиту ) на загальну суму 3747, 32 гривень.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони є правильними, зробленими за належного засто-сування норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з ура-хуванням особливостей укладеного договору за допомогою інформаційно-те-лекомунікаційних систем відповідно до чинного законодавства.

Виниклі та наявні правовідносини між сторонами у справі урегульовані статтями 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Пра-вочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля його сто-рін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умо-ви (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов-язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів ( змішаний дого-вір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з цією статтею ЦК України, ура-ховуючи підпункт 2.2 пункту 2 Розділу І Умов обслуговування рахунків фізич-ної особи, договір, що укладений між банком і ОСОБА_1 , є змішаним до-говором, у якому містяться елементи різних договорів, у тому числі, але не вик-лючно, договорів банківського рахунку та про споживчий кредит.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 ( провадження №14-308цс18 ) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто та-ким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюва-тися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають вико-нанню.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну ко-мерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, установлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього За-кону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сто-рін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов-язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванад-цятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний дого-вір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Госпо-дарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Елек-тронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у пись-мовій формі. Цією статтею зазначеного Закону встановлено, що якщо відпо-відно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електрон-ний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання від-повідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використан-ня електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови вико-ристання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електрон-ного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого ана-лога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають місти-тися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Нор-ми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Згідно зі статтями 526, 530, 536, 629 ЦК України зобов`язання має вико-нуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Ко-дексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то во-но підлягає виконанню у цей строк. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, зако-ном або іншим актом цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З матеріалів цієї цивільної справи безспірно слідує, що 04 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в АТ «Універсал Банк» з метою отримання бан-ківських послуг, у зв`язку з чим у цей же день 04 вересня 2018 року підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анке-ти-заяви визначено, що вона разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислен-ня вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про на-дання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вказаних документів, що складають Договір, у мобільному додатку, і зобов`язався виконувати його умови ( пункт 2 ). Крім того ОСОБА_1 в анкеті-заяві зазначив, що просить вважати наведений зразок його власноручно-го підпису або його аналоги ( у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис ) обов`язковими при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку; засвідчив генерацію ключової па-ри з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде вико-ристовуватися для накладення електронно-го цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Також відповідач визнав, що його електронний цифровий підпис є аналогом власноручного під-пису, його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним під-писом на документах та паперових носіях; підтвердив, що всі наступні право-чини ( у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень ) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного цифрового підпи-су ( пункт 6 ). Усе листування щодо цього договору відповідно до його умов ( пункт 11 ) відповідач просив здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали. На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отри-мав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

В анкеті-заяві ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок та встано-вити кредитний ліміт згідно з додатком до анкети-заяви, проте строки здійснен-ня відповідачем періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не за-значена, крім того, у підписаній сторонами заяві відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки ( пені, штрафів ) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, а також виписки по рахунку убачається, що банком здійснювалося автоматичне списання відсотків та неустойки «за порушення грошового зобов`язання» і «за прострочення по кредиту», що ураховано як заборгованість за тілом кредиту, однак фактично такою не є. Тобто банком проведені нарахування, які сторонами не узгоджува-лися та за рахунок яких збільшувалося тіло кредиту.

Так суд першої інстанції правильно зазначив, що станом на 28 грудня 2021 року відповідачем було внесено на рахунок усього 5540,58 гривень, а викорис-тано 9287,90 гривень. Водночас банком суму автоматично списаних відсотків ( 799,88 гривень ) та неустойки ( 4903,77 гривень ) включено до суми витрат ( 14991,55 гривень = 9287,90 гривень + 799,88 гривень + 4903,77 гривень ), тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгова-ності за відсотками і штрафними санкціями за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми, які банком бу-ли розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуван-ню на погашення саме тіла кредиту. Тобто судом правильно визначено, що ста-ном на 28 грудня 2021 відповідачем витрачено, але не погашено кредитних коштів ( тіло кредиту ) на загальну суму 3747,32 гривень ( 14991,55 гривень - 5540,58 гривень - 799,88 гривень - 4903,77 гривень ), та саме ця сума заборгова-ності за кредитним договором має бути стягнута на користь банку. У задово-ленні решти позовних вимог щодо стягнення заборгованості в сумі 5703,65 гри-вень, зокрема, заборгованості за пенею та за порушення грошового зобов`язан-ня необхідно відмовити.

Надані АТ «Універсал банк» витяги з Умов і Правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при надання банківських послуг щодо продуктів monobank (набувають чинності з 27 листопада 2021 року), з Тарифів за карткою monobank від 27 листопада 2021 року, Таблиці обчислення вартості кредиту, Паспорт спо-живчого кредиту не містять підпису відповідача, тому, ураховуючи правові вис-новки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц, вони не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, так як заява не містить умов про розмір процентів та неустойки.

У постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 зроблений правовий висновок про те, що потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов-язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порів-няння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання пе-реддоговірного обов`язку кредитодавця є Паспорт споживчого кредиту. Озна-йомлення із Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит із дотриманням його форми, оскільки у Паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20, з урахуванням того, що в анкеті-заяві процентна ставка не зазначена, крім того, у цій підписаній сторонами заяві відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки ( пені, штрафів ) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, то у стягненні процентів за користування кредитом, пені, комісії суд першої інстанції відмовив обгрунтовано.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду ( частина четверта статті 263 ЦПК України ).

Отже, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що оскільки розмір процентів, нарахувань за порушення грошового зобов`язання за дого-вором не були погоджені позичальником, то вони не є частиною кредитного до-говору, і, як висновок, підстави для їх нарахування та стягнення з боржника від-сутні.

Доводи скаржника щодо достатності доказів на підтвердження погодження між сторонами усіх суттєвих умов договору та належної інформації про під-стави і розмір відповідальності позичальника за прострочення виконання зо-бов`язання на увагу не заслуговують, оскільки саме лише посилання на вис-новки Верховного Суду у іншій справі № 561/77/19 щодо достатності доказів, без реального їх надання до цієї справи, не спростовує висновків суду першої інстанції. Вимоги про стягнення процентів за користування позиченими кош-тами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з під-став та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України, банком не заявлялися.

Інші доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для об`єктивного висновку про порушення судом норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного заочного рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт перший статті 6 Кон-венції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різ-ними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити у суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законо-давства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином питання, чи виконав суд свій обов`язок стосовно надання обґрун-тування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначене тільки з огля-ду на конкретні обставини справи ( Проніна проти України, № 63566/00, § 23, Європейський суд з прав людини, від 18 липня 2006 року ). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Статтею 375 ЦПК України установлено, що суд апеляційної інстанції за-лишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо ви-знає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367 - 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшніка Костянтина Ігоровича залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передба-чених пунктом другої частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський