Справа № 132/848/23
Провадження № 2/132/344/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"05" квітня 2023 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

секретаря Безулої К.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу Майбороди Г.П. про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позові вказує, що він постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 в приватному будинку, який до 2002 року належав йому на праві власності. Станом на 2002 рік позивачу було 69 років, він часто хворів та потребував стороннього догляду. Разом з ним проживав його син відповідач ОСОБА_2 , який забезпечував його доглядом. В один час до позивача почали навідуватися люди з секти віруючих і відповідач запропонував йому скласти заповіт або договір довічного утримання з тою ціллю щоб віруючі не відібрали будинок.

20.08.2002 року відповідач ОСОБА_2 відвіз позивача до Приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу Майбороди Г.П. де він підписав якісь документи. Позивач документ не читав і відповідно не розумів, що підписував або заповіт або договір довічного утримання про які вони домовлялися з сином.

Останніх 5-7 років відповідач почав їздити по заробітках і за кордон, залишив відповідача самого у віці 80 років. Після чого позивача почала доглядати внучка ОСОБА_3 , яка забезпечує його належним доглядом і він пообіцяв їй подарувати належним йому житловий будинок, а складений ним у 2002 році заповіт на ім`я свого сина відповідача ОСОБА_2 скасувати. Однак в січня 2023 року позивач знайшов документи з яких стало зрозуміло, що 20.08.2002 року між ним та відповідачем був укладений договір дарування житлового будинку, якого він не бажав.

Тому позивач звертається до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 надав до суду заяву, відповідно до якої позов підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання надав заяву, яка зареєстрована за вх. №3033/23 від 04.04.2023 р., відповідно до якої позовні вимоги позивача визнає повністю та просить справу розглянути у його відсутність.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, хоча завчасно та належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, причин неявки до суду не повідомила.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб.

Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 в приватному будинку, який до 2002 року належав йому на праві власності. Станом на 2002 рік позивачу було 69 років, він часто хворів та потребував стороннього догляду. Разом з ним проживав його син відповідач ОСОБА_2 , який забезпечував його доглядом. В один час до позивача почали навідуватися люди з секти віруючих і відповідач запропонував йому скласти заповіт або договір довічного утримання з тою ціллю щоб віруючі не відібрали будинок.

20.08.2002 року відповідач ОСОБА_2 відвіз позивача до Приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу Майбороди Г.П. де він підписав якісь документи. Позивач документ не читав і відповідно не розумів, що підписував або заповіт або договір довічного утримання про які вони домовлялися з сином.

Останніх 5-7 років відповідач почав їздити по заробітках і за кордон, залишив відповідача самого у віці 80 років. Після чого позивача почала доглядати внучка ОСОБА_3 , яка забезпечує його належним доглядом і він пообіцяв їй подарувати належним йому житловий будинок, а складений ним у 2002 році заповіт на ім`я свого сина відповідача ОСОБА_2 скасувати. Однак в січня 2023 року позивач знайшов документи з яких стало зрозуміло, що 20.08.2002 року між ним та відповідачем був укладений договір дарування житлового будинку, якого він не бажав.

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За вимогами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до вимог ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Договір дарування майнового права та договір дарування з обов`язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним.

Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати недійсним договір дарування житлового будинку та господарських будівель АДРЕСА_1 , укладений 20 серпня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Калинівського районного нотраіального округу Майбородою Г.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2773.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 203, 215, 638, 717, 719 ЦК України, ст.ст. 13, 81, 211, 247, 263-265, 315-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи приватного нотаріуса Калинівського районного нотаріального округу Майбороди Г.П. про визнання договору дарування недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування житлового будинку та господарських будівель АДРЕСА_1 , укладений 20 серпня 2002 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Калинівського районного нотраіального округу Майбородою Г.П., зареєстрованого в реєстрі за № 2773.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України.

Суддя: