БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 4-с/356/2/23
Справа № 2-86/2008
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2023 Березанський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Капшученко І. О.

за участю секретаря Падун А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Березанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іораш Світлани Миколаївни

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла вказана вище скарга ОСОБА_1 , яка з урахуванням уточнень обґрунтована тим, що в провадженні Березанського міського суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики. Рішенням Березанського міського суду Київської області від 26.05.2008 № 2-86/2008 позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені та з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 борг в сумі 126 417,89 грн. 04.09.2008 державним виконавцем Березанського МВ ДВС ГТУЮ у Київській області відкрито виконавче провадження № 8893757 про стягнення вказаного боргу та 15.02.2012 накладено арешти на нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер: :07:005:0154, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 12170890) та земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер: :07:005:0155, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 12170939). 03.03.2016 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю стягувача ОСОБА_2 , при цьому, не вирішено питання про зняття вказаних вище арештів.

В січні 2023 року ОСОБА_1 , маючи намір відчужити належне їй майно, звернулась до нотаріуса та дізналась про наявність незнятих обтяжень. У зв`язку з цим 23.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до Березанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття вказаних вище арештів, проте отримала відмову листом від 24.01.2023 № 1289.

Як зазначає ОСОБА_1 , вказаною відмовою державного виконавця від 24.01.2023 було порушено її права, тому просить суд поновити строк на звернення до суду з даною скаргою, визнати протиправною відмову начальника Березанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іораш С. М., висловлену в листі від 24.01.2023 № 1289, у знятті арешту з майна боржника - ОСОБА_1 , накладеного в межах виконавчого провадження № 8893757, та зобов`язати її зняти вказані вище обтяження у вигляді арешту майна.

Особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, 29.03.2023 начальник Березанського ВДВС у Броварському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Іораш С. М. подала до суду клопотання, в якому вимоги скарги визнала та просила розгляд справи проводити за її відсутності (а.с.62-67).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи вказане, керуючись ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності вказаних учасників.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби і звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, якім повідомлено про час та місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Розглянувши подану скаргу, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступних висновків.

Так, заочним рішенням Березанського міського суду Київської області від 26.05.2008 (справа № 2-86/2008), що набрало законної сили 05.06.2008, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто борг у розмірі 126 417,89 грн. (а.с.55-56).

04.09.2008 постановою державного виконавця Березанського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління Міністерства юстиції у Київській області Ліпницької Н. Й. відкрито виконавче провадження № 8893757 з примусового виконання виконавчого листа № 2-86 від 04.07.2008, виданого Березанським міським судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 126 417,89 грн., що підтверджується інформацією ВП-спецрозділ від 08.02.2022 та 14.03.2023 (а.с.21-22,52-53).

03.03.2016 постановою державного виконавця зазначене вище виконавче провадження № 8893757 закінчене на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (смерть стягувача або боржника, визнання безвісно відсутнім).

Згідно актового запису про смерть № 75 від 05.05.2014, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.58).

Як вбачається з наданих суду інформаційних довідок № 320961497 від 24.01.2023 та № 326083549 від 16.03.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 15.02.2012 на підставі постанови державного виконавця відділу ДВС Березанського МУЮ Ліпницької Н. Й. про відкриття виконавчого провадження ВП № 8893757 від 04.09.2008 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано арешт на нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер: :07:005:0154, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 12170890) та земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер: :07:005:0155, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер обтяження 12170939) (а.с.19-20,50-51).

23.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до начальника Березанського відділу ДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іораш С. М. із заявою, в якій просила зняти арешт з її майна в провадженні № 8893757 у зв`язку зі смертю стягувача ОСОБА_2 (а.с.16).

Згідно відповіді начальника Березанського відділу ДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іораш С. М. від 24.01.2023 № 1289 на вказану заяву, у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження № 8893757, яке постановою державного виконавця від 03.03.2016 закінчено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно з відповіддю ДРАЦС № 131/02.02-04-31 № 469 від 17.02.2016 стягувач ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; виконавче провадження було закінчене в старій редакції Закону України «Про виконавче провадження», а тому відділом не виявляється можливим зняти арешт з майна боржника, а також надати належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження, оскільки виконавчі провадження після їх завершення зберігаються три роки (а.с.17).

За інформацією з Єдиного реєстру боржників від 17.01.2023 та 16.03.2023, відомості щодо ОСОБА_1 у вказаному реєстрі відсутні (а.с.23,54).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про виконавче провадження" встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи із засад цивільного судочинства, судове рішення, як таке, вже само по собі являється актом примусу, спрямованим на вчинення тих чи інших дій в інтересах та на користь учасників судового провадження.

Так, згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а також здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За змістом ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення скаржника до органу державної виконавчої служби із заявою) перелік підстав для зняття виконавцем арешту з майна боржника є вичерпним та передбачає собою наступні випадки: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром"… звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції, чинній на момент винесення постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження), також було передбачено, що у випадку закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Суд звертає увагу, що відповідно до

ч.2ст.6 Закону «Про виконавче провадження» № 606-XIV, державному виконавцю у встановлений ним строк повинні бути надані безкоштовно документи або їх копії, необхідні для

здійснення його повноважень.).

Згідно пункту 1.5 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (в редакції, чинній на момент винесення постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження) (далі - Інструкція) під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 2.1 розділу II Інструкції виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

У силу пунктів 2.13, 2.14 Інструкції у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження (припинення юридичної особи, а також в інших випадках заміни сторони у виконавчому провадженні), якщо правовідносини допускають правонаступництво, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. На підставі постановленої судом ухвали виконавець своєю постановою замінює сторону виконавчого провадження.

Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення. Після заміни вибулої сторони виконавчого провадження її правонаступником виконавець продовжує виконання виконавчого провадження в порядку, встановленому Законом .

Згідно з пунктом 3 частини першої та другої статті 49 Закону № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує права стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне і в повному обсязі виконання судового рішення.

Із зазначеного нормативного регулювання випливає, що, дотримуючись засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності виконавчого провадження, його гласності та відкритості, виконавець зобов`язаний вживати передбачених чинним законодавством заходів щодо примусового виконання рішень, належного вчинення виконавчих дій.

Отримавши дані про смерть фізичної особи - сторони виконавчого провадження, виконавець має отримати підтвердження чи спростування таких даних, звернувшись відповідно до статті 5 Закону № 606-XIV із запитом до органу державної реєстрації актів цивільного стану згідно з компетенцією останнього, визначеного Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину.

Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.

Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має виступати підставою для його закінчення лише коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом.

Так, державним виконавцем було з`ясовано, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, державним виконавцем належним чином не вчинено дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження її спадкоємцем.

Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

Враховуючи зазначене вище, оскільки дані спірні правовідносини допускають правонаступництво, так як є зобов`язанням із сплати грошових коштів, державним виконавцем не вчинено жодних дій щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження, її спадкоємцями, не вчинено дій щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, а передчасно винесено постанову про закриття виконавчого провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Диспозитивність як засада цивільного процесу полягає в наданій учасникам судового процесу можливості вільно здійснювати свої права (матеріальні і процесуальні), розпоряджатися ними, виконуючи процесуальні дії, спрямовані на порушення, розвиток і припинення справи в суді, а також використовувати інші процесуальні засоби з метою захисту суб`єктивних майнових і особистих немайнових прав і охоронюваних законом інтересів.

Суд не повинен виходити за межі вимог сторін та тих підстав, які ними вільно зазначені.

За змістом ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вбачається, предметом оскарження в даній справі є бездіяльність органу державної виконавчої служби по не зняттю арешту з майна боржника за її заявою від 23.01.2023 у виконавчому провадженні № 8893757, яке є завершеним.

Водночас, чинним Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено можливості зняття виконавцем арешту, накладеного на майно боржника, та незнятого під час його закінчення відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, за заявою сторони, поданою після його закінчення, а відповідно, відсутні підстави вважати, що державний виконавець, відмовивши зняти арешт листом від 24.01.2023, діяв не у відповідності до вимог закону.

Враховуючи викладене вище, принцип диспозитивності цивільного процесу, з`ясувавши характер оскаржуваних правовідносин, суд приходить до висновку, що доводи скарги є необґрунтованими, тому в її задоволенні слід відмовити.

Щодо вимоги про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даною скаргою, суд зазначає наступне.

Статтею 449 ЦПК України встановлено десятиденний строк на звернення до суду з скаргою, який відраховується від дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Отже, враховуючи конкретні обставини даної справи, оскільки оскаржувана бездіяльність органу державної виконавчої служби, про яку вказує заявник, що проявилась у незнятті арешту з майна на її заяву від 23.01.2023, мала місце 24.01.2023, скарга надійшла до суду 02.02.2023 засобами поштового зв`язку, строк на звернення до суду з даною скаргою не пропущений, тому відсутні підстави для його поновлення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 12-13, 76-77, 81, 89, 211, 447, 449 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Березанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Іораш Світлани Миколаївни - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І. О. Капшученко