ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 квітня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/9388/21

Головуючий у першій інстанції Овсієнко Ю. К.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/570/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мамонової О.Є.,

суддів: Онищенко О.І., Шитченко Н.В.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «СЕНС БАНК»,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Новозаводський відділ державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі Банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звільнення з-під арешту нерухомого майна: квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 29,0 кв.м, що накладений постановою Новозаводського відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції від 22.10.2014.

Позов обґрунтовано тим, що Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (з 15.10.2019 правонаступник Акціонерне товариство «Альфа-Банк») зі ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 935/2-003, на забезпечення виконання основного зобов`язання за договором кредиту між банком та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, за яким передано в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_2 .

У зв`язку з невиконанням кредитного договору, Банк розпочав процедуру стягнення на іпотечне майно, проте, йому стало відомо, що постановою Новозаводського ВДВС від 22.10.2014 на зазначену квартиру накладено арешт та заборона на його відчуження.

Уважав, що його права, передбачені ст. 319, 321, 589, 391 ЦК України, як власника майна, порушені, оскільки, він позбавлений права звернути стягнення на предмет іпотеки.

Указував, що він, відповідно до положень ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» має право на звернення до суду з даним позовом, як особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові та просити звільнити його з під арешту.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2023 року у задоволенні позову Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звільнення майна з-під арешту відмовлено.

Стягнуто з АТ «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 625,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про повне задоволення позовних вимог, стягнути з відповідачів сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки по зобов`язанням відповідачів перед Банком накладено арешт в ході виконавчого провадження і що Банк не є боржником у відповідному виконавчому провадженні, а є іпотекодержателем, якому наявний арешт обмежує можливості звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі ст. 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, арешт накладений в ході виконавчого провадження, де Банк був стягувачем, але відповідне виконавче провадження закінчене.

Заявник зазначає, що ним подана 02.01.2023 заява до органу ДВС про звільнення майна з-під арешту, яку останній не задовольнив.

Уважає, що суд, при ухваленні оскаржуваного рішення, безпідставно не врахував висновків, викладених ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі просять залишити рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на те, що позивач не може звертатися до суду за захистом права власності, оскільки таке право у нього відсутнє, він не є власником майна, а є обтяжувачем квартири, занесення до Реєстру речових прав відомостей про нього як про обтяжувала, не є підставою для набуття права власності на обтяжене майно.

Уважають, що позивач не вказав в своїй позовній заяві в чому полягає порушення відповідачами прав АТ «СЕНС БАНК», яким чином Банк набув право власності на квартиру, з якої він просить зняти арешт, в чому полягає спір про право, тобто, у даному випадку, відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі.

Указують, що позивач мав би оскаржити дії (бездіяльність) державного виконавця в порядку ст. 447 453 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження», а не звертатись з позовом про зняття арешту з майна, оскільки, причиною незняття арешту зі спірної квартири є бездіяльність самого стягувача (АТ «Укрсоцбанк») та Новозаводського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції.

Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення представника відповідачів адвоката Ступака С.О., який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту свого цивільного права і що він має право звернутись до суду зі скаргою на рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України.

З таким висновком районного суду погоджується колегія суддів, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання Aкціонернокомерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків останнього є Aкціонерне товариство «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у AT «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів AT «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 (а. с. 18-21).

З 01.12.2022 змінено найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», що підтверджується витягом з державного реєстру банків (а. с. 105).

18.01.2008 між Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 935/2-003, відповідно до умов якого останній надано у тимчасове користування грошові кошти у сумі 34 300,00 дол США зі сплатою 13,5 % річних, з кінцевим терміном погашення не пізніше 16.01.2023.

19.01.2008 між Акціонерно комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 укладено іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Сенюк А.В. 19.01.2008 та зареєстрований в реєстрі за № 283 (а. с. 7-13).

Предметом іпотеки за вказаним іпотечним договором є двокімнатна квартира, житловою площею 29,0 кв.м, загальною площею 49,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 29,0 кв.м, та належить іпотекодавцям- ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в рівних частинах на праві особистої приватної власності.

Відомості про реєстрацію іпотечного договору від 19.01.2008 внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Держаний реєстр Іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а. с. 14).

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.05.2014 стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії № 935/2-003 від 18.01.2008 в сумі 461212,26 грн.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 29.07.2014 рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.05.2014 змінено шляхом зменшення стягнутої з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту до 441 499,59 грн та залишено без змін в іншій частині.

Постановою головного державного виконавця Новозаводського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції від 21.10.2014 відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2/751/135/2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії № 935/2-003 (а. с. 91 зворот).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02.12.2015 у справі № 751/9788/14 за позовом АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили, позов задоволено, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 згідно рішення апеляційного суду від 29.07.2014 звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 19.01.2008 № 283, що належить на праві приватної власності майновим поручителям квартиру АДРЕСА_2 , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» (а. с. 51-52).

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Держаний реєстр Іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та інформація про виконавче провадження свідчить, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 45162584, виданий 22.10.2014 Новозаводським відділом державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції накладено арешт на нерухоме майно відповідача ОСОБА_1 та заборону на його відчуження (а. с. 53-56).

08.12.2022 та 02.01.2023 року представник АТ «СЕНС БАНК» звертався до Новозаводського ВДВС у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з заявами про звільнення майна з- під арешту: квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,9 кв.м., житловою площею 29,0 кв.м., що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 45162584, виданий 22.10.2014, видавник: Новозаводський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції (а. с. 106-107, 115-116).

Листом Новозаводський відділ державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.01.2023 № 324 повідомив представника позивача про те, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Новозаводським ВДВС Чернігівського міського управління юстиції було накладено арешт на 1/4 частину квартири вказаної квартири, яка належить ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 45162584 від 22.10.2014. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 45162584 з виконання виконавчого листа № 2/751/135/2014, виданого 24.09.2014 Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії № 935/2-003 від 18.01.2008 в сумі 441724,59 грн та судових витрат в сумі 3 441,00 грн. 21.10.2014 відкрито виконавче провадження. 22.10.2014 у зв`язку з тим, що стягувач у заяві про відкриття виконавчого провадження заявив про накладення арешту одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, було накладено арешт на майно боржника. 28.04.2015 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (що діяв на дату прийняття даного рішення). За наслідками завершення виконавчого провадження, встановлених статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (що діяв на дату прийняття даного рішення), не передбачалося зняття арешту. Запропоновано звернутися до суду із заявою про зняття арешту нерухомого майна (а. с. 18-20).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Згідно п. 5 частини 3 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Частиною 1 статті 57 Закону передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У пункті 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що в разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України (Судовий контроль за виконанням судових рішень). Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження».

Також Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 у справі 320/2494/20 зазначив, що у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 № 6 судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України (аналогічний правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі 320/5432/18).

Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись з даним позовом до суду, Банк обґрунтовував свої вимоги тим, що накладення арешту на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_2 , порушує його права, як власника майна, а саме право на звернення стягнення в порядку ст. 589 ЦК України та Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим просив зняти з нього арешт.

Як зазначалось вище, підставою обтяження майна позивача є постанова від 22.10.2014, винесена Новозаводським ВДВС Чернігівського міського управління юстиції в рамках виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/751/135/2014, виданого 24.09.2014 Новозаводським районним судом м. Чернігова, у якому позивач є стягувачем.

Враховуючи те, що АТ «СЕНС БАНК» є стягувачем у виконавчому провадженні, він не може пред`являти позов про зняття майна з-під арешту, оскільки законодавством України у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником або стягувачем дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту свого порушеного права, що є підставою для відмови у задоволенні його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що арешт обмежує можливості стягувача звернути стягнення на предмет іпотеки та його право, як іпотекодержателя реалізувати його в порядку ст. 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавляють його, як учасника виконавчого провадження, оскаржити дії державного виконавця в порядку, передбаченому законом, навіть, якщо державний виконавець прийняв рішення про закінчення виконавчого провадження.

Посилання позивача у позовній заяві на положення ст. 391 ЦК України щодо захисту права власності є безпідставними, оскільки за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт і таке право ніким не оспорюється, тобто, арешт майна не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що суд при ухваленні рішення безпідставно не врахував висновків, викладених ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 № 5 до уваги не беруться, адже, у п. 5 зазначеної постанови чітко роз`яснено про право сторін виконавчого провадження на оскарження дій державного виконавця, який проводів опис та арешт майна у цьому виконавчому провадженні в порядку, передбаченому Розділом VII ЦПК України.

Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням вищевикладеного та беручи до уваги, що доводи апеляційної скарги не є слушними та не дають підстав для скасування законного рішення суду, колегія суддів вважає, що рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2023 року на підставі статті 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 13 квітня 2023 року.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: О.І. Онищенко

Н.В. Шитченко