Справа № 720/549/23
Провадження № 2/720/375/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді Ляху Г.О.

з участю секретаря Скриндіца С.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ванчиковецької сільської ради Чернівецької області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 . Спадщину після її смерті як спадкоємець по закону своєчасно прийняла її донька ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті останньої відкрилася спадщина на вказане домоволодіння в цілому, яку позивач своєчасно прийняв як спадкоємець за законом 2 черги. Однак, оскільки при житті спадкодавці не отримали правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просив суд визнати за ним право власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування.

Представник позивача надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу у його відсутності.

Представник відповідача Ванчиковецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області звернувся до суду із заявою, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до довідки Ванчиковецької сільської ради № 102 від 03 лютого 2023року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по АДРЕСА_1 відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння.

Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1969 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Тарасовецькій сільській раді Новоселицького району в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння.

Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

У відповідності до змісту ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час виникнення вказаних правовідносин, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Зі змісту ст. 548 ЦК УРСР вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За змістом ч. 1 ст. 553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом може відмовитись від прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно пунктів 123, 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Мін`юсту УРСР від 31.10.1975 № 45/5, яка була чинною на момент відкриття спадщини в 2003 році, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена.

Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 ЦК УРСР).

З урахуванням вказаних положень законодавства, які діяли на момент відкриття спадщини, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 мав з`ясувати повні відомості щодо кола спадкоємців останнього, в тому числі тих, які проживали на момент смерті із спадкодавцем та вважаються такими, що прийняли спадщину.

При цьому, відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР та п.4 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.06.83 р. № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» фактичне прийняття протягом зазначеного строку частини спадкового майна свідчить про прийняття спадщини в цілому.

Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним або протягом шестимісячного терміну після його смерті проживав у спадковому домоволодінні. Факт продовження проживання спадкоємця у спадковому домоволодінні відразу після смерті спадкодавця є беззастережним доказом того, що спадкоємець своєчасно прийняв спадщину, тобто вступив в управління чи володіння спадковим майном.

Згідно заповіту, який був складений 12 серпня 2002 року та посвідчений секретарем Тарасовецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець ОСОБА_2 заповіла ОСОБА_3 все своє майно.

Спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 своєчасно прийняла її дочка ОСОБА_3 , оскільки почала відкрито розпоряджатись та безперервно володіти спадковим майном, так як залишилась проживати у спадковому домоволодінні, що підтверджується довідкою Тарасовецького старостинського округу № 286 від 08 березня 2023року.

Слід зазначити, що в матеріалах спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , наявна заява ОСОБА_3 від 23 квітня 2015 року про її відмову від спадщини після смерті ОСОБА_2 .. Проте, суд не бере до уваги дану заяву, так як вона написана після спливу шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, а тому суперечить вимогам ч. 1 ст. 553 ЦК УРСР.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина на вищевказане домоволодіння в цілому, а саме на 1/2 частку, яку вона успадкувала після смерті ОСОБА_2 та на 1/2 частину, її власної частки в майні колишнього колгоспного двору.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач спадщину після смерті своєї сестри як спадкоємець за законом 2 черги прийняв своєчасно, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Однак, не зважаючи на вищевикладене, у зв`язку із смертю спадкодавця та відсутністю за нею правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння.

Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом 2 черги після смерті своєї сестри ОСОБА_3 та своєчасно прийняв спадщину, інших спадкоємців не має, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у зв`язку із чим позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування.

На підставі ст.ст. 529, 548, 549,553 ЦК УРСР, ст.ст. 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України , суд керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 197, 200, 206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на домоволодіння, що розташовано по АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літера «А», огорожі № 1-2, в порядку спадкування за законом після смерті його сестри ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ляху Г.О.