Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1860/21
Провадження № 2/553/84/2023
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., за участі секретаря судового засідання Кір`якової Я.Г., представника позивачів ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторії Вікторівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» в особі фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт», про визнання дій приватного нотаріуса протиправними,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до Ленінського районного суду м.Полтави із позовом, в якому прохає визнати дії приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. під час вчинення нотаріальних дій по відчуженню земельної ділянки, що належала ОСОБА_4 та перебуває в іпотеці на підставі договорів іпотеки №54429-89 від 18.11.2009.

Провадження у справі було відкрито за ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 05.08.2021, з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.09.2021 позовну заяву ОСОБА_4 залишено без руху після відкриття провадження, в порядку ч.11 ст.187 ЦПК України.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки, надав до суду оновлену позовну заяву від 14.09.2021, в якій залучив співпозивачем ОСОБА_5 , до відповідача приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В., треті особи ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та ТОВ «Фінансова компанія Горизонт» щодо визнання протиправними дій відповідача з реєстрації 14.12.2020 права власності на земельну ділянку в межах Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за власником ТОВ «Фінансова компанія Горизонт». Розгляд справи прохав здійснювати за правилами загального позовного провадження.

За ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 22.09.2021, позовну заяву ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторії Вікторівни, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт», Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання дій приватного нотаріуса протиправними прийнято до розгляду, здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в редакції позову від 14.09.2021 (т.1 а.с.119-203), згідно з яким ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебуваючи у шлюбі придбали у ОСОБА_6 приватизовану земельну ділянку, що знаходиться на території Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області. В подальшому ОСОБА_4 було укладено з ПАБ «Київська Русь» договір іпотеки №54429-89 від 18.11.2009, який посвідчено приватним нотаріусом Воронковою О.А. та зареєстровано в реєстрі за №1812, також приватним нотаріусом була накладена заборона відчуження земельної ділянки, що зареєстровано в реєстрі за №1813 від 18.11.2009.

14.12.2020 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. на підставі заяви ОСОБА_7 від 14.12.2020 №43099336, здійснено реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо права власності на земельну ділянку, що знаходиться в межах Ковалівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, за кадастровим номером :00:015:0006, на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ГОРИЗОНТ».

Таким чином позивачі перестали бути власниками земельної ділянки за кадастровим номером :00:015:0006, та вважають, що порушення їх законних прав, свобод та інтересів відбулось внаслідок порушення відповідачем норм діючого законодавства, а саме: п.4 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.60, п.61 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.72 Закону України «Про нотаріат», п.2 глави 12 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МУЮ від 22.02.2012 №296/5.

Представником відповідача у підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про закриття провадження у справі, яке було підтримано відповідачем.

Так, відповідач та її представник прохають закрити провадження у справі, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Мотивуючи клопотання вказують, що позов обґрунтовано незаконністю дій відповідача як суб`єкта наділеного владно-управлінськими функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, з тих підстав, що приватний нотаріус не мала повноважень щодо реєстрації права власності на земельну ділянку за ТОВ «ФК «Горизонт», при цьому позовна заява не містить доводів стосовно невиконання між боржником та кредитором умов цивільно-правової угоди (кредитного договору, договору про іпотеку), питання про визнання права на предмет іпотеки, про скасування реєстраційної дії, витребування майна із незаконного володіння позивач перед судом не порушує, тобто дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії приватного нотаріуса Дробітько В.В., яка у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень. За посиланням сторони відповідача, правовідносини між позивачем та приватним нотаріусом, який здійснив реєстраційну дію в порядку ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», як суб`єкт владних повноважень не є приватно-правовими і спір не пов`язаний із оспорюванням набуття права власності на земельну ділянку, відтак справа не відноситься до юрисдикції цивільного суду і має розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача заперечуючи проти задоволення клопотання наголосив, що позивачі звертались до адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 , проте у відкритті провадження судом було відмовлено, про що надав копію відповідної ухвали.

Так, за ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.07.2021, за наслідками розгляду позовної заяви ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В., треті особи ТОВ «Фінансова Компанія Горизонт», ПАТ «Банк «Київська Русь», ТОВ «Експрес Сервіс Плюс» про визнання дій неправомірними у відкритті провадження у справі було відмовлено. Відмовляючи у відкритті провадження суд вказав, що спірні правовідносини фактично пов`язані з виконанням умов цивільно-правових угод, а саме кредитного договору та договір іпотеки, а відтак такий спір не є публічно-правовим.

Додатково представник позивача вказав, земельна ділянка фактично знаходиться у власності позивачів, оскільки була викуплена ними.

Будучи належного повідомленими, інші учасники справи, в судове засідання не прибули.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд зазначає, що судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Правила визначення юрисдикційності відповідної справи встановлені процесуальними законами, якими регламентована предметна та суб`єктна юрисдикція адміністративних, господарських та цивільних судів.

Так, у ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

У відповідності до ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 1-1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про оборонні закупівлі", крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства; 15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу; 16) спорах щодо здійснення державного регулювання, нагляду і контролю у сфері медіа.

Звідси можна дійти висновку, що загальні суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком, якщо розгляд таких справ прямо визначений за правилами іншого судочинства.

Іншими словами, законодавець запровадив такі правила розмежування юрисдикції судів: загальна (цивільна) юрисдикція є всеохоплюючою; якщо справа не віднесена до юрисдикції інших (адміністративних чи господарських) судів, то вона підлягає розгляду загальним (цивільним) судом. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Під час вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ у кожній конкретній справі недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень). Визначальною ознакою для правильного вирішення такого питання є характер правовідносин, з яких виник спір.

В даному випадку, наводячи обґрунтування заявлених вимог позивачі вказують про порушення відповідачем норм діючого законодавства, а саме: п.4 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.60, п.61 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.72 Закону України «Про нотаріат», п.2 глави 12 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МУЮ від 22.02.2012 №296/5 та як убачається з позовної заяви обставини виконання чи невиконання умов цивільно-правової угоди не є мотивами позову.

Отже, позов обґрунтовано незаконністю дій відповідача, як суб`єкта наділеного владно- управлінськими функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав і у цій справі дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії приватного нотаріуса Дробітько В.В., яка у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень та про наявність спору про право цивільне позивачами не зазначено.

За таких обставин, з огляду на характер спору, суб`єктний склад правовідносин, предмет та підстави заявлених вимог, спір у цій справі є публічно-правовим, а відтак належить до юрисдикції адміністративних судів.

У відповідності до вимог ст.255 ЦПК України, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, оскільки даний спір не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства. При цьому позивачам слід роз`яснити їх право на судовий захист у порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.255 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дробітько Вікторії Вікторівни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» в особі фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Горизонт», про визнання дій приватного нотаріуса протиправними закрити, з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих