Справа № 541/876/23
Провадження № 2-з/541/1/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Крім того, разом з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення цього позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на автомобіль Hyundai Elantra AD, 2016 року випуску, кузовний номер НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що під час шлюбу з відповідачкою, у 2020 році ними було придбано рухоме майно автомобіль Hyundai Elantra AD, 2016 року випуску, кузовний номер НОМЕР_1 , номерний знак НОМЕР_2 . Техпаспорт НОМЕР_3 , виданий ТСЦ5344 15 липня 2020 року. Право власності оформлено на ОСОБА_3 . Крім того, після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ОСОБА_3 на спірному автомобілі виїхала за кордон до країни Польщі, де автомобіль знаходиться й до цього часу. Крім того, при спілкуванні з відповідачкою стало відомо, що вона має намір відчужити спірний об`єкт без його відома. Оскільки виникла реальна ситуація, коли відповідачка зможе самостійно відчужити майно, яке є об`єктом позовних вимог, вважав за необхідне накласти арешт на спірний автомобіль.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За ч. 3 т.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовною заявою, позовним вимогам.

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Крім того, у п. 20 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тощо.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Тобто законодавець зобов`язує заявника обґрунтувати заяву про забезпечення позову, а суд перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову і застосувати такі заходи у випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або неможливості виконати рішення суду в майбутньому.

Проте, заявником не надано всі відомості, потрібні для забезпечення позову, а саме до заяви не додані документи щодо права власності на спірний автомобіль, як наслідок невідомо, кому він належить зараз і на кого зареєстровано право власності на нього.

Відповідно до ч.10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин подана заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. М. Дністрян