Ухвала

Іменем України

11 квітня 2023 року

м. Київ

справа № 753/18961/13-ц

провадження № 61-2937ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому листі, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Ес.Ді.Сі.Груп» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович, Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України в місті Києві, реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Леонов К. Ю. подав до суду заяву про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, в якій просив замінити первісного стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на нового стягувача - ОСОБА_2 у виконавчому листі, виданому Дарницьким районним судом міста Києва на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року у справі № 753/18961/13-ц у цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З. З., Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України міста Києва, реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» про заміну стягувача у виконавчому листі відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому листі, суд першої інстанції виходив з того, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився та не був поновлений судом.

Постановою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року скасовано, ухвалено нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому листі задоволено частково.

Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ОСОБА_2 у виконавчому листі, виданому 15 квітня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року у справі № 753/18961/13-ц.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, не дослідив усіх обставин справи, та дійшов помилкових висновків, що в справі сплинув строк пред`явлення до виконання виконавчого листа. За таких обставин, суд зробив передчасний висновок про відмову у задоволеннізаяви ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому листі.

02 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року в указаній вище справі.

Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено строк для усунення недоліків касаційної скарги.

22 березня 2023 року до Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшли матеріали на виконання вимог ухвали суду від 13 березня 2023 року.

Недоліки касаційної скарги заявником усунуто.

Дослідивши касаційну скаргу колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2014 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З. З., Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України м. Києва, реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року скасовано рішення Дарницького районного суду міста Києва від 12 березня 2014 року та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за кредитним договором № 126-07-Ил/09 від 17 вересня 2007 року станом на 08 вересня 2013 року у сумі 3 762 829,00 грн, з яких: 94 175 доларів США 35 центів, що еквівалентно за курсом НБУ складає 752 743,57 грн - сума строкової заборгованості; 57 087 доларів США 44 центи, що еквівалентно за курсом НБУ складає 456 299,91 грн - сума простроченої заборгованості; 94 долар США 19 центів, що еквівалентно за курсом НБУ складає 7 522,93 грн - сума строкової заборгованості по процентам; 130 898 доларів США 61 цент, що еквівалентно за курсом НБУ складає 1 046 272,59 грн - сума простроченої заборгованості по процентам; 1 500 000,00 грн - пеня за несвоєчасне погашення кредиту (що включає в себе заборгованість відповідно до рішення Апеляційного суду міста Києва від 04 березня 2010 року станом на 13 квітня 2009 року в сумі 1 164 723,48 грн (151262,79 доларів США) основної суми боргу по кредиту, 181737,02 грн (23602, 21 долари США) заборгованості по процентах за користування коштами, 351 436,28 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту) - звернуто стягнення на предмет іпотеки: нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 шляхом продажу цього житлового приміщення на прилюдних торгах за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2015 року рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року залишено без змін.

15 квітня 2015 року на виконання вказаного рішення суду Дарницьким районним судом міста Києва видано виконавчий лист стосовно боржника ОСОБА_3 зі строком пред`явлення до виконання до 03 грудня 2015 року.

30 червня 2017 року виконавчий лист стосовно боржника ОСОБА_3 повернуто стягувачу на підставі пункту 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення).

22 червня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва видано виконавчий лист№ 2-975/14 стосовно боржника ОСОБА_1 щодо стягнення судового збору.

З даного виконавчого листа вбачається, що 04 січня 2016 року виконавче провадження закінчено на підставі пункту 4 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року.

Між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» 26 грудня 2018 року укладений договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Відповідно до умов даного договору та додатку № 2 до нього ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступив ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп», належні ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» права вимоги: до ОСОБА_3 , за кредитним договором № 126-07-Ил/09 та іпотечним договором, укладеними 17 вересня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 ; до ОСОБА_1 , за договором поруки № 126-07-П1/09 від 17 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду від 03 лютого 2020 року заяву ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» про заміну стягувача у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк З. З., Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України міста Києва, реєстраційна служба Головного управління юстиції у місті Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без задоволення. У постанові встановлено, що договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» від 26 грудня 2018 року не оспорювався і в силу статті 204 ЦК України є правомірним. Проте, встановивши, що ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» на час розгляду справи здійснив відчуження прав кредитора іншій особі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

23 травня 2019 року між ТОВ«Ес.Ді.Сі.Груп» та ОСОБА_4 укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп» відступив ОСОБА_4 , права вимоги: за кредитним договором № 126-07-Ил/09 та іпотечним договором, укладеними 17 вересня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 ; за договором поруки № 126-07-П1/09 від 17 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1

18 жовтня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого ОСОБА_4 відступив ОСОБА_2 , права вимоги за кредитним договором № 126-07-Ил/09 та іпотечним договором, укладеними 17 вересня 2007 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 ; за договором поруки № 126-07-П1/09 від 17 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 .

Відповідно до умов зазначеного договору первісний кредитор відступає новому кредитору належні первісному кредитору на підставі договору відступлення права вимоги від 23 травня 2019 року укладеного між ТОВ «Ес.Ді.Сі.Груп»та первісним кредитором та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванченко В. Ю. і зареєстрованого в реєстрі під номером 1757, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором права вимоги первісного кредитора до позичальника, іпотекодавця та поручителя зазначених у додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 3.1. договору сторони домовилися, що за відступлення права вимоги за основними договорами новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 398 000,00 грн, які новий кредитор повністю сплатив первісному кредитору до підписання цього договору.

Презумпція правомірності правочину, а саме договору про відступлення права вимоги від 18 жовтня 2019 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , не спростована, до суду не надано доказів визнання такого договору недійсним.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

На підставі частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до статті 512 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи зі змісту наведених норм права, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи універсального правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття первісного кредитора з одночасною заміною його новим кредитором.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Отже, під час вирішення питання про заміну сторони у виконавчому провадженні потрібно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або безпосередня вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у цивільних відносинах.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України саме за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник у таких правовідносинах, який набув від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, зокрема й право бути стороною виконавчого провадження.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 803/1273/16 (провадження № 11-771ас18), висновками Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09 (провадження № 61-16520сво18), висновками Верховного Суду у постановах від 30 червня 2022 року у справі № 276/1706/14-ц (провадження № 61-15277св21), від 30 червня 2022 року у справі № 757/9754/13-ц (провадження № 61-19708св21).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» регулює підстави для повернення виконавчого документа стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди (частина п'ята статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763 (провадження № 14-197цс21).

На період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» рішення у справі № 753/18961/13-ц суду не підлягає зверненню до виконання (вказану обставину встановлено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 січня 2015 року у цій справі, якою рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року залишено без змін).

З вказаними висновками погодився і Верховний Суд України у постанові від 01 липня 2015 року у цій справі (провадження №6-345цс15).

30 червня 2017 року виконавчий лист стосовно боржника ОСОБА_3 повернутий стягувачу на підставі пункту 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення).

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 21 квітня 2021 року.

Враховуючи положення частини п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого 15 квітня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва у цій справі,після повернення його у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, встановлюється з дня закінчення строку дії відповідної заборони, тобто з 21 квітня 2021 року, коли втратив чинність Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», і на час подання і розгляду заяви ОСОБА_2 судом вказаний строк не сплив.

Указане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17 листопада 2021 року у справі № 127/2115/13 (провадження № 61-9412св21), у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 2-1380/08 (провадження № 61-10540св22), ухвалі Верховного Суду від 08 липня 2022 року у справі № 523/18600/13-ц (провадження № 61-6080ск22).

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився, а тому наявні підстави для заміни стягувача його правонаступником у виконавчому листі, виданому 15 квітня 2015 року Дарницьким районним судом міста Києва на виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 03 грудня 2014 року у справі № 753/18961/13-ц.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування норми права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Сама по собі незгода заявника із судовим рішенням, висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Керуючись пунктом 1 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 про заміну стягувача у виконавчому листі, заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Ес.Ді.Сі.Груп» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Центральне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Русанюк Золтан Золтанович, Дарницький районний відділ Державної міграційної служби України в місті Києві, реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко