Провадження № 2/369/2079/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ковальчук Л.М.,

за участю секретаря Магеррамової Н.З.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач), про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували в шлюбі з 14.08.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.12.2021 року позов ОСОБА_1 задоволено, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвано. 22 листопада 2018 року ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Гончар Т.М., зареєстрованого в реєстрі за № 2229. За спільною згодою між позивачем та відповідачем було прийнято рішення зареєструвати вказану квартиру на Відповідача, як на голову сім`ї. 22.11.2018 року відповідачем було отримано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний № 146504707, виданий приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Гончар Т.М. про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Таким чином, вищевказана квартира АДРЕСА_3 , яка була придбана на ім`я відповідача під час шлюбу з позивачем є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи вищевикладене, просила суд визнати квартиру АДРЕСА_2 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Здійснити поділ спільного майна подружжя. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 24.10.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Позивача в підготовче судове засідання, не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність позовні вимоги підтримала просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідач в підготовче судове засідання, не з`явився, надав суду заяву в якій позов визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя визнав в повному обсязі.

Положеннями ч.ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 14.08.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 .

За час шлюбу, подружжям було набуте майно: квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначене вище майно було зареєстроване на ОСОБА_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний № 146504707, виданий приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Гончар Т.М. про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч.ч. 1, 2 та 4 ст. 10 ЦПК України).

У відповідності до вимог п. 4 ст. 264 ЦПК при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини щодо розподілу спільного майна подружжя врегульовано Сімейним кодексом України.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу ( ч. 1 ст. 68 СК України).

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 71 СК України визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (частина друга статті 68 Сімейного кодексу України).

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. При цьому зазначено, що позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як судом встановлено визнання позову відповідачем, відсутність заперечень, обґрунтувань та аргументів як з боку відповідача, які вказували б на неможливість поділу спільного майна подружжя.

Судовий збір покладається на відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_2 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Поділити майно, що є спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 ..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 7443,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 : АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

СУДДЯ Л.М.КОВАЛЬЧУК