Cправа № 563/1445/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е )

12.04.2023 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Кулика Є.В.

секретар судового засідання Федичканич В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець цивільну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої адміністративним правопорушенням,-

в с т а н о в и в:

ДПП звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої адміністративним правопорушенням в сумі 177 322 (сто сімдесят сім тисяч триста двадцять дві) гривні 40 копійок, а також витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 659 (дві тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 84 копійки.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 29 грудня 2021 року о 01 год. 30 хв. на ділянці автодороги М-06 Київ-Чоп 265 км + 220 м. поблизу с. Новий Корець Рівненського району Рівненської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Renault Master", державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку та швидкість руху і допустив зіткнення зі службовим транспортним засобом "СКС МОU-04МП, номерний знак НОМЕР_2 (транспортний засіб "Mitsubishi Outlander", номерний знак НОМЕР_2 ) з увімкненими проблисковими маячками синього кольору, що був припаркований на узбіччі. В ході даного зіткнення службовий автомобіль патрульної поліції відкинуло вперед, де відбулося зіткнення з автомобілем "Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI" , державний номерний знак НОМЕР_3 , що стояв на узбіччі спереду. В ході даної ДТП тілесні ушкодження отримав поліцейський патрульної поліції ОСОБА_2 , якого було госпіталізовано до КНП "Рівненська міська лікарня" та поміщено на стаціонарне лікування. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб ДПП отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.

Постановою Корецького районного суду Рівненської області від 06 травня 2022 року у справі № 563/490/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як зазначено у позові, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди заподіяно майнову шкоду (збитки) в розмірі 307 322 грн. 40 коп., частину якої відшкодовано шляхом виплати ДПП МТСБУ страхового відшкодування в розмірі 130000 гривень 00 копійок.

Позивач вказує на те, що з урахуванням суми завданої майнової шкоди в розмірі 307 322 грн. 40 коп. та частковим відшкодуванням цієї шкоди потерпілому МТСБУ в розмірі 130000 гривень 00 копійок, різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодуванням, яка становить 177 322 гривень 40 копійок, підлягає стягненню з відповідача на його користь, оскільки позивачем отримано право вимоги в рамках деліктного зобов`язання.

Зважаючи на викладене та вказуючи на ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань щодо відшкодування завданої майнової шкоди в добровільному порядку, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заподіяну майнову шкоду, а саме, різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодуванням, яка становить 177 322 гривень 40 копійок, та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 659 (дві тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 84 копійки.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. До суду подав клопотання про розгляд справи без участі представника ДПП, позов підтримує повністю та просить його задоволити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи вчасно та належним чином як за зареєстрованим місцем проживання, так і шляхом розміщення повідомлення про виклик на офіційному сайті "Судова влада України". Відповідач про причини неявки в судові засідання не повідомляв, жодних клопотань не заявляв.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та відповідача і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що 29 грудня 2021 року о 01 год. 30 хв. на ділянці автодороги М-06 Київ-Чоп 265 км + 220 м. поблизу с. Новий Корець Рівненського району Рівненської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки "Renault Master", державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку та швидкість руху і допустив зіткнення зі службовим транспортним засобом "СКС МОU-04МП, номерний знак НОМЕР_2 (транспортний засіб "Mitsubishi Outlander", номерний знак НОМЕР_2 ) з увімкненими проблисковими маячками синього кольору, що був припаркований на узбіччі. В ході даного зіткнення службовий автомобіль патрульної поліції відкинуло вперед, де відбулося зіткнення з автомобілем "Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI" , державний номерний знак НОМЕР_3 , що стояв на узбіччі спереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою слідчого СВ ВП №7 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Сиротюка І.Ю. від 08 лютого 2022 року кримінальне провадження № 0000162 від 29 грудня 2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрити, у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно постанови судді Корецького районного суду Рівненської області від 06 травня 2022 року у справі № 563/490/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (арк. спр. 25).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки постанова судді Корецького районного суду Рівненської області від 06 травня 2022 року є чинною і має по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно вини ОСОБА_1 у зазначеній вище дорожньо-транспортній пригоді відповідно до вказаної норми ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягають доведенню.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія "Renault Master", державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_1 була застрахована у Моторне (транспортне) страхове бюро України за полісом обов`язкового страхування.

Даний факт не потребує доказування в силу частини третьої статті 82 ЦПК України, оскільки є загальновідомим, інформація про що міститься у вільному доступі на веб-сайті МТСБУ «https://policy-web.mtsbu.ua».

Внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди Департаменту патрульної поліції було заподіяно майнову шкоду в розмірі 307 322 гривні 40 копійок.

Як убачається з повідомлення МТСБУ про прийняте ними рішення від 23 серпня 2022 року (арк. спр. 6 з іншої сторони), ДПП страховою компанією МТСБУ відшкодовано 130 000 гривень 00 копійок.

ДПП, вказуючи на ухилення відповідача від зобов`язання по відшкодуванню шкоди, звернувсядо суду за захистом порушеного права з даним позовом.

Мотиви з яких виходив суд та застосовані норми права.

Спірні правовідносини сторін виникли з приводу відшкодування шкоди, завданої особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: 1) в повному обсязі; 2) особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до положень статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону № 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-IV).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором страхування.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17).

Як установлено матеріалами справи та не оспорювалося стороною відповідача, страховиком ОСОБА_1 - МТСБУ виконано зобов`язання перед потерпілим та сплачено ДПП суму страхового відшкодування в розмірі 130 000 гривень 00 копійок.

Водночас, страхова виплата не покриває суму завданої матеріальної шкоди. З урахуванням завданої відповідачем матеріальної шкоди позивачу (потерпілому, внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди) в розмірі 307 322 гривні 40 копійок та страховою виплатою здійсненою потерпілому МТСБУ в розмірі 130 000 гривень 00 копійок, різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування становить 177 322 гривень 40 копійок, яка, на переконання суду, підлягає стягненню із відповідача та на яку позивач (потерпілий) отримав право вимоги в рамках деліктного зобов`язання.

При цьому суд зауважує, що розмір шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою позивачу, є доведеним. На переконання суду, досліджені в ході розгляду справи докази містять інформацію щодо предмета доказування у цій частині і у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до такого предмета доказування, з огляду на що аргументи представника відповідача з приводу недоведеності розміру такої шкоди, судом відхиляються.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 77, 78, 80 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не відшкодував ДПП різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, деліктне зобов`язання між позивачем (потерпілим) і відповідачем (особою, яка завдала шкоди) не припинено, оскільки страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною, суд вважає, що права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, були порушені відповідачем, а тому підлягають захисту шляхом задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору позивачем в розмірі 2 659 (дві тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 84 копійки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 12, 141, 258-259, 263-265, 280-289, суд, -

у х в а л и в:

Позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої адміністративним правопорушенням - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції суму майнової шкоди в розмірі 177 322 (сто сімдесят сім тисяч триста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 659 (дві тисячі шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень 84 копійки.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Корецьким районним судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач Департамент патрульної поліції, , зареєстроване місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст складено 12 квітня 2023 року.

Суддя: Є.В. Кулик