Справа № 209/4042/21
Провадження № 2-з/209/17/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Решетник Т.О.,

за участю секретаря судового засідання Переверзова І.О.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Черненко Т.Б. про забезпечення позову по цивільній справі №209/4042/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Третя особа Державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астахової Ольги Сергіївни, про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації права власності, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває дана цивільна справа.

06.04.2023 через канцелярію суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Черненко Т.Б. надійшла заява про забезпечення позову, в якій вона просить суд: вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , про що винести відповідну ухвалу. В обґрунтування заяви посилається на те, що ухвалою суду від 20 січня 2022 року в межах забезпечення позову було накладено арешт на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням суду по даній справі. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.12.2022 р. було задоволено апеляційну скаргу Відповідача. Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2022 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 «про забезпечення позову». Звертає увагу суду на те, що після скасування 14.12.2022 р. апеляційним судом ухвали суду від 20.01.2022 про забезпечення позову, ОСОБА_3 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2 , 25.02.2023 р. укладає іпотечний договір, за яким іпотекодержателем є ОСОБА_4 , іпотекодавцем є ОСОБА_3 , а предметом договору іпотеки є житловий будинок АДРЕСА_1 . Державна реєстрація Договору іпотеки, зареєстрованого в реєстрі за номером 122, посвідченого 25.02.2023 р. Приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дербіною Р.Є., відбулася 25.02.2023 р., про що свідчить номер запису про обтяження 49368172. Звертає увагу суду на те, що відповідачі - подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в черговий раз своїми діями підтверджують фіктивність договору дарування, яке полягає в приховуванні майна від можливого звернення стягнення на це майно, у разі задоволення цивільного позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 спричинену матеріальну та моральну шкоду у розмірі 558 594,16 грн. в рамках кримінального провадження. Вказує на те, що після отримання копії договору дарування житлового будинку позивачкою подано заяву про зміну предмету позову і позовна заява (після зміни предмету позову), тому враховуючи ці обставини, вважає за необхідне подати заяву про забезпечення позову. Вважає, що співмірним заходом забезпечення позову, який спроможний забезпечити виконання рішення суду по даній справі, є заборона будь-яким суб`єктам державної реєстрації вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна- житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 після того, як дізнався про пред`явлення цивільного позову до нього, яким позивач просить стягнути з нього матеріальну та моральну шкоду та заяви про накладення арешту на нерухоме майно, здійснив відчуження належного йому житлового будинку на користь своєї дружини - ОСОБА_3 , яка також може його відчужити на користь третіх осіб, які не будучи обізнаними у даних правовідносинах будуть введені в оману щодо дійсних обставин справи. А враховуючи що укладення договору дарування та договору іпотеки відбулося з метою приховання майна від можливого звернення стягнення на це майно, враховуючи даний спір, а також процесуальну поведінку сторони Відповідача (затягування процесу, оскарження Ухвали суду щодо забезпечення позову в апеляційній інстанції), цілком очевидні наміри щодо наступного відчуження та реєстрації права власності за іншою особою, що призведе до неможливості виконання рішення суду по справі № 209/4042/21, у разі задоволення.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

07.04.2023 через канцелярію суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Донець В.В. надійшли письмові пояснення щодо обставин справи, в обґрунтування яких зазначає, що із заявою про забезпечення позову відповідач ОСОБА_2 не може погодитися, вважає, що вона є передчасною та необґрунтованою. Як вбачається із матеріалів справи, та вірно вказує обставини справи, представниця позивачки судом 20 січня 2022р. уже застосовувалися заходи забезпечення позову у даній справі, про що була постановлена Ухвала, яка у свою чергу була скасована постановою від 14 грудня 2022р. Дніпровського апеляційного суду. З урахуванням вищенаведених висновків суду апеляційної інстанції, які висловлені у справі між тими самими сторонами та позову із тих самих підстав та перемету, вважає за необхідне звернути увагу Суду на те, що у заяві про забезпечення позову подану до суду 06 квітня 2023р. наявні ті самі обґрунтування що і у заяві про забезпечення позову від 14 грудня 2021р. за результатами якої було постановлено Ухвалу від 20 січня 2022 р., яка у подальшому скасована постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2022р. Посилання ж представниці позивача на укладення іпотечного договору від 25 лютого 2023р. не має жодного значення у даному спорі оскільки вбачається, що право власності залишилося у Відповідачки №2, вона не здійснила відчуження належного їй будинку, більш того, на даний будинок уже накладено заборону відчуження згідно вищевказаного договору іпотеки, що є перешкодою для такого відчуження у майбутньому. З вищевикладеного вбачається посилання Позивачки на припущення та надумані підстави для необхідності вжиття заходу забезпечення позову, щодо нерухомого майна, до якого вже застосовано заборону відчуження згідно іпотечного договору, законність якого не оскаржується Позивачкою. На підставі зазначеного, просить суд: відмовити у застосуванні заходів забезпечення позову згідно заяви від 06.04.2023 р.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали додані до заяви, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За наведених положень ЦПК України обов`язковою умовою для забезпечення позову є та обставина, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду або призвести в подальшому до неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 22.12.2006р. № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

Судом встановлено, що заява про забезпечення позову не містить будь-яких обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а матеріали справи не містять доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заява про забезпечення позову містить лише загальні міркування та припущення заявника стосовно ймовірності дій щодо подальшого відчуження або вчинення інших навмисних дій з метою ускладнення виконання рішення по цій справі у разі задоволення позову.

Проте, на думку суду, самі лише припущення заявника стосовно того, що подальші можливі дії відповідачів будуть спрямовані на подальше відчуження спірного нерухомого майна, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати та довести необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Крім того суд звертає увагу, що у даному випадку позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру та судове рішення у разі задоволення таких вимог не вимагатиме примусового виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 353, 354 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Черненко Т.Б. про забезпечення позову по цивільній справі №209/4042/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Третя особа Державний нотаріус Другої кам`янської державної нотаріальної контори Астахової Ольги Сергіївни, про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду або через Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dn.dp.court.gov.ua/

Суддя Решетник Т.О.