Провадження № 22-ц/801/433/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сичук М. М.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 рокуСправа № 127/17423/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Якименко М.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2022 року, ухвалене суддею Сичуком М.М. в м. Вінниці, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Вінницький облавтодор» відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Служби автомобільних доріг у Вінницькій області про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просила стягнути з ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» 175 427 гривень завданої матеріальної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.12.2020 близько 22 год. 00 хв. на 497 км +320 м автодороги М-12 в населеному пункті с. Тарасівка Гайсинського району Вінницької області сталася ДТП з автомобілем марки Volkswagen моделі Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу на праві власності. В момент ДТП вказаним автомобілем керував чоловік позивача ОСОБА_2 , рухаючись зі сторони м.Умань Черкаської області в напрямку м.Гайсин Вінницької області, швидкість керованого ним автомобіля становила приблизно 50 км/год. Під`їжджаючи до населеного пункту с.Тарасівка, несподівано, на відстані приблизно 4-х метрів від передньої частини керованого ним автомобіля, ОСОБА_2 побачив перешкоду у вигляді острівця безпеки, який не був позначений будь-яким дорожнім знаком, який мав вказувати на об`їзд перешкоди (острівець безпеки).

Під час виникнення перед автомобілем перешкоди (острівець безпеки), у нього не було реальної можливості повністю уникнути зіткнення із нею, він максимально можливо скерував автомобіль вправо, однак, уникнути зіткнення не зміг, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб було технічно та механічно пошкоджено.

Крім того, дорожнього знаку 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку» встановлено не було, вже під час оформлення матеріалів ДТП працівники поліції повідомили, що даний дорожній знак був напередодні пошкоджений внаслідок ДТП, однак, цей знак не було відремонтовано та встановлено на острівці, пошкоджений знак лежав за кілька десятків метрів від острівця безпеки на узбіччі дороги, на момент ДТП була темна пора доби та мряка, і місце розташування острівця безпеки, де сталося ДТП, підсвічується лише з однієї сторони.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.03.2021 року у справі № 129/32/21 справу про притягнення водія ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито через відсутність в його діях складу правопорушення.

Згідно висновку експерта Вінницького НДЕКЦ № СЕ-19/102/21/3255-ІТ від 25.02.2021, в заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля Volkswagen моделі Golf ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок ДТП позивач поніс значні матеріальні збитки, які полягають у відновленні пошкодженого автомобіля. Вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 175 064,68 грн.

Позивачем за власні кошти проведено роботи по відновленню автомобіля Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 після ДТП. Вартість запчастин та робіт по відновленню автомобіля становить 172 427 грн, загальна вартість майнової шкоди складає 175 427 грн.

Ділянка автомобільної дороги, на якій сталась ДТП, є автомобільною дорогою міжнародного значення та перебуває у загальнодержавній власності.

ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» відповідно до договору № 178/19-П від 25.11.2019 прийняла від Служби автомобільних доріг у Вінницькій області право на експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування у Вінницькій області, технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу, інженерних споруд та придорожніх насаджень на них, що знаходяться на балансі Служби автомобільних доріг.

Оскільки саме бездіяльність відповідача щодо належного утримання проїзної частини знаходились у причинному зв`язку з виникненням вказаної ДТП, позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У скарзі зазначає, що суд виходив з того, що наданий висновок експерта Вінницького відділення КНДІСЕ від 04 лютого 2022 року №7979/7980/21-21 не містить відповіді на те, що саме ДП «Вінницький облавтодор» є завдавачем шкоди, та щодо причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Однак, такий висновок суду зроблено помилково, оскільки при призначенні автотехнічної експертизи взагалі не ставились питання, чи саме ДП «Вінницький облавтодор» є завдавачем шкоди. Судом залишено поза увагою постанову Гайсинського районного суду Вінницької області про закриття провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

У поданих на апеляційну скаргу відзивах ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та Служба автомобільних доріг у Вінницькій області просять рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в контексті предмету спору та категорії справи на позивача покладається обов`язок доведення того, що саме ДП «Вінницький облавтодор» є завдавачем шкоди, як того вимагає конструкція ст. 22 та ст. 1166 ЦК України і наявність постанови стосовно третьої особи у даній справі не звільняє позивача від такого обов`язку. Суд дійшов висновку про відсутність такого обов`язкового елементу цивільно-правової відповідальності як протиправна поведінка відповідача, а також відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та наявною шкодою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.12.2020 близько 22 год. 00 хв. на 497 км +320 м автодороги М-12, сполученням Стрій Рогатин Бережани Тернопіль Хмельницький Вінниця Кропивницький - Знам`янка, в населеному пункті с. Тарасівка Гайсинського району сталася ДТП за участю автомобіля марки Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 від 03.10.2020.

У поясненнях у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 вказав, що рухаючись автодорогою М-12, зі сторони м. Умань Черкаської області в напрямку м. Гайсин, Вінницької області швидкість керованого ним автомобіля становила приблизно 50 км/год., під`їжджаючи до населеного пункту с. Тарасівка Гайсинського району, Вінницької області, несподівано, на відстані приблизно 4-х метрів від передньої частини керованого ним автомобіля він побачив перешкоду у вигляді острівця безпеки, який не був позначений будь-яким дорожнім знаком, який мав вказувати на об`їзд перешкоди (острівець безпеки). Під час виникнення перед автомобілем перешкоди (острівець безпеки) у нього не було реальної можливості повністю уникнути зіткнення з нею, він максимально можливо скерував автомобіль вправо, однак, уникнути зіткнення не зміг, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб було технічно та механічно пошкоджено.

Постановою Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.03.2021 у справі № 129/32/21 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП провадження у справі закрито через відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Згідно висновку експерта Вінницького НДЕКЦ № СЕ-19/102/21/3255-ІТ від 25.02.2021 (експертиза призначена на підставі постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 15.02.2021 у справі № 129/32/21), у ситуації, яка склалася, при заданих в копії постанови про призначення експертизи комплексі вихідних даних, водій автомобіля Volkswagen-Golf, держ. номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не мав технічної можливості попередити наїзд на бордюр (острівець безпеки) шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля Volkswagen-Golf до місця знаходження бордюра (острівця безпеки). В заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля Volkswagen-Golf ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до звіту № 21-17 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 24 січня 2021 року, вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Volkswagen Golf, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату оцінки складає 175 064,68 грн.

Загальна вартість майнової шкоди, яка включає в себе вартість запчастин та робіт по відновленню автомобіля, а також вартості звіту загалом склала 175 427 грн.

Під час розгляду цивільної справи було призначено судову автотехнічну експертизу, за результатами проведення якої надано висновок експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 04.02.2022 № 7979/7980/21-21.

Відповідно до цього висновку, в заданій дорожній ситуації водій автомобіля Volkswagen Golf, р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 повинен був керуватись технічними нормами вимог п.п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України. Так як, відповідно до клопотання експерта, не задана відстань видимості елементів дороги (загальна видимість), дати відповідь про відповідність дій водія вимогам п. 12.2 ПДР України не видається за можливе. За умови видимості дороги 4 метри, величина безпечної швидкості руху автомобіля Volkswagen Golf по умовах видимості визначається рівною не більше 13.6-15.1 км/год. і в даній дорожній ситуації, в діях водія будуть вбачатись невідповідності технічним нормам вимог п. 12.2 ПДР України. Так як свідчення водія автомобіля марки Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 щодо механізму розвитку події даної пригоди є технічно необґрунтованими, відповідно до даних свідчень не видається за можливе встановити механізм розвитку події даної ДТП та відповідність дій водія ОСОБА_2 технічним нормам вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Дати відповідь на питання, що з технічної точки зору стало причиною виникнення дорожньо-транспортної пригоди, не видається за можливе по причинам, вказаним у дослідницькій частині.

На думку позивача, дії водія автомобіля Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 відповідали вимогам Правил дорожнього руху та не знаходились у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, тому саме бездіяльність ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ ДК «Автомобільні дороги України» щодо належного утримання проїзної частини знаходилась у причинному зв`язку з виникнення дорожньо-транспортної пригоди.

Частиною третьою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Згідно з абз. 7 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні (частина перша статті 24 Закону України «Про дорожній рух»).

Тобто, у разі заподіяння власнику транспортного засобу збитків внаслідок-дорожньою-транспортної пригоди, яка сталась через невідповідність стану автомобільних доріг вимогам безпеки руху, такі збитки має бути відшкодовано власниками доріг або уповноваженими ними органами.

Судом першої інстанції встановлено, що ділянка автомобільної дороги, на якій сталась ДТП, відповідно до Переліку автомобільних доріг загального користування державного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 квітня 2012 року № 301, є автомобільною дорогою міжнародного значення та перебуває у загальнодержавній власності.

Держава уповноважила Державну службу автомобільних доріг України в особі Служби автомобільних доріг у Вінницькій області здійснювати управління нею. У свою чергу, між Службою автомобільних доріг у Вінницькій області та ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» 25 листопада 2019 року було укладено договір № 178/19-П з експлуатаційного утримання та поточного ремонту автомобільних доріг загального користування державного значення у Вінницькій області. Строк дії вказаного договору встановлено до 31 грудня 2020 року (п. 10.1 Договору).

Відповідно до п 1.5 договору, ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» прийняла від Служби автомобільних доріг у Вінницькій області право на експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування у Вінницькій області, технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу, інженерних споруд та придорожніх насаджень на них, що знаходяться на балансі Служби автомобільних доріг відповідно до вимог ст. 9 ЗУ Про дорожній рух.

Крім того, відповідно до п.п. в п. 6.3.4 договору, ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», покладено зобов`язання: у разі скоєння ДТП внаслідок неналежного виконання умов цього Договору з вини Виконавця він несе за це відповідальність та бере на себе зобов`язання з врегулювання спорів пов`язаних з таким ДТП, розгляд у судових органах, відшкодування завданих збитків та інші витрати, пов`язанні із врегулюванням таких спорів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку за стан автомобільної дороги відповідає ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», що не заперечувалося сторонами.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилалася на ч. 4 ст. 82 ЦПК України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вказана частина цієї статті не підлягає до застосування, оскільки позивач бере за основу обставини у справі про адміністративне правопорушення, що передбачено ч. 6 ст. 82 ЦПК України, якою визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Апеляційний суд погоджується з позицією відповідача в тій частині, що вказана постанова не має преюдиційного значення в питанні наявності в його діях вини у спричиненні ДТП, оскільки постанова Гайсинського районного суду Вінницької області у справі №129/32/21 є обов`язковою для суду першої інстанції про правові наслідки дій чи бездіяльності Колесника Б.М., як особи, стосовно якої ухвалена ця постанова.

ОСОБА_2 у даній справі не є позивачем чи відповідачем, а третьою особою.

ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не брало участі у справі про адміністративне правопорушення №129/32/21.

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення №129/32/21 могла мати преюдиційне значення, якщо саме відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, і судом надавалась правова оцінка його діям.

Апеляційний суд звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про притягнення посадових осіб до відповідальності за ст. 140 КУпАП (порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах і вулицях місць провадження робіт) не складався.

Відтак, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача і причинний зв`зок між його діями та шкодою підлягають доказуванню на загальних підставах.

Відповідно до частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду наведено у статті 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести: неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність усіх зазначених умов є обов`язковим для ухвалення судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за завдану шкоду. У цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Водночас відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) немає вини у заподіянні шкоди.

Протиправна поведінка особи може виявлятися, зокрема, у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі №902/320/17).

Виходячи з наведеного, саме позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення зв`язку між протиправною поведінкою винної особи та збитками потерпілої сторони.

Суд першої інстанції, встановивши, що на адресу ДП «Вінницький облавтодор» від органів поліції жодних звернень щодо відсутності знаку 4.7 на острівці безпеки не надходило, акт обстеження ділянки дороги на місці ДТП та інші необхідні документи для притягнення відповідального до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 140 КУпАП за утримання зазначеного вище відрізку дороги в населеному пункті с. Тарасівка Гайсинського району Вінницької області у належному стані не складалися, зважаючи на те, що працівниками ДП «Вінницький облавтодор» при подекадному обстежені мережі автомобільних доріг державного значення Вінницької області жодних недоліків у вулично-шляховій мережі виявлено не було, дійшов висновку про відсутність доказів, які б вказували на неналежну організацію безпеки дорожнього руху, і такий висновок є правильним.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що зі змісту постанови Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.03.2021 у справі №129/32/21 встановлено, що підставою для закриття провадження у справі про притягнення водія ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП стала відсутність доказів на підтвердження факту порушення ним правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, та що між порушенням ним правил дорожнього руху та пошкодженням транспортного засобу існує причинно-наслідковий зв`язок. Натомість, схема місця ДТП від 18.12.2020 містить відомості про те, що у графі наявність недоліків в утриманні вулично-шляхової мережі, які стали супутньою причиною ДТП, зазначено відсутність дорожнього знаку 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку».

Тобто, ОСОБА_1 вважає, що шкоди належному їй транспортному засобу було завдано внаслідок неналежного встановлення дорожнього знаку 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку», а саме його відсутністю.

Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, табличка до дорожніх знаків 7.25 «Острівець безпеки» застосовується для інформування водіїв про наявність попереду острівця безпеки і звуження ширини проїзної частини.

Табличка встановлюється із знаками 1.39, 1.41, 1.5.1-1.5.3, 3.29, 5.33.

У переліку дорожніх знаків, які встановлюються з табличкою 7.25 «Острівець безпеки», знак 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку» відсутній.

У даному випадку табличка 7.25 «Острівець безпеки» встановлена, в тому числі, із знаками 1.39 та 3.29. Також наявна горизонтальна розмітка 1.16.1, яка розділяє транспортні потоки протилежних напрямків.

Відповідач, заперечуючи щодо вимог позову, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що зі схеми, що додана до протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено, що: освітлення місця ДТП штучне; наявність зовнішнього освітлення проїзної частини в темний час доби є; стан покриття проїзної частини мокре; наявність горизонтальної розмітки проїжджої частини є; наявність світлофорного об`єкта є. Крім цього, на схемі відображено наявність дорожніх знаків та дорожньої розмітки: дорожній знак 1.3.2 «Декілька поворотів»; дорожній знак 7.10 табличка «Кілька поворотів»; дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості»; дорожній знак 1.39 «Інша небезпека»; дорожній знак 7.21.2 «Інша небезпека».

До відзиву додані фотознімки з місця події, на яких вбачається наявність всіх необхідних дорожніх знаків та розмітки, які сигналізують про наявність острівця безпеки.

Позивачка ОСОБА_1 та третя особа на стороні позивача - ОСОБА_2 , ознайомившись із вказаним відзивом, не висловили заперечень щодо наявності вказаних знаків та дорожньої розмітки на місці дорожньо-транспортної пригоди.

ОСОБА_1 не мотивує позов невідповідністю наявних дорожніх знаків чи дорожньої розмітки вимогам національних (державних) стандартів.

Після дорожньо-транспортної пригоди, встановивши відсутність дорожнього знаку 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку» працівники поліції не склали протокол про адміністративне правопорушення за ст. 140 КУпАП, зокрема, за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг.

Наявність (чи відсутність) вини відповідача в будь-якому судовому порядку не встановлювалась.

Обґрунтування позову здійснено з урахуванням постанови суду про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 та висновку експерта Вінницького НДЕКЦ №СЕ-19/102/21/3255-ІТ від 25.02.2021 у цій справі.

На думку позивача, якщо суд його не визнав винним за ст. 124 КУпАП, то в даній ситуації винним є відповідач. Однак, це не може бути беззаперечно правильною позицією.

Так, апеляційним судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складено відносно ОСОБА_2 , де в провину йому ставилося порушення пункту 12.1 Правил дорожнього руху - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Експерт у своєму висновку № СЕ-19/102/21/3255-ІТ від 25.02.2021 вказав про відсутність вини ОСОБА_2 в порушенні вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху.

Висновок експерта стосується відповідності дій ОСОБА_2 вимогам лише п.12.3 Правил дорожнього руху - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Відповідність дій ОСОБА_2 вимогам інших пунктів ПДР, в порушенні яких ОСОБА_2 не звинувачували, експертом не встановлювалась.

Зокрема, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 звинувачували в порушенні п.12.1 ПДР. Однак, експерт не надав оцінки відповідності дій ОСОБА_2 цьому пункту.

У мотивувальній частині висновку експерта відсутнє обґрунтування його ж висновку, що в діях водія ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Також у вказаному висновку експерта не стверджується, що дорожньо-транспортна пригода сталася через дії (бездіяльність) власника доріг або уповноваженого ним органу.

Вина відповідача не встановлена і у висновку експерта № 7979/7980/21-21 від 04.02.2022, яка проведена при розгляді цієї цивільної справи.

Разом з цим, експертом під час проведення автотехнічної експертизи в справі про адміністративне правопорушення не досліджувалося твердження ОСОБА_2 про швидкість його транспортного засобу 50 км/год, і експерт взяв цю швидкість за основу.

При проведенні автотехінчої експертизи у даній цивільній справі експерт вказав, що при видимості дороги 4 метри до перешкоди (про зазначає в своїх поясненнях ОСОБА_2 ) величина безпечної швидкості повинна становити приблизно 15 км/год (а не 50 км/год). Цей висновок зроблений на підставі певних розрахунків з врахуванням погодних умов (туман), покриття дороги (мокре), пора доби (темна) та освітлення дороги (штучне).

При проведенні першої експертизи вищевказані показники в повній мірі не враховувалися.

Дослідивши два висновки експерта, апеляційний суд вважає, що ДТП сталося не з вини відповідача, яка в судовому засіданні не доведена, а внаслідок дій позивача, який проігнорував п. 12.1 ПДР, про що стверджується в протоколі про адміністративне правопорушення.

Тобто, відсутність вини ОСОБА_2 в порушенні певних пунктів ПДР (12.3) не робить автоматично винним у ДТП відповідача.

Отже, враховуючи обґрунтування позову, позивачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода сталася саме через відсутність дорожнього знаку 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку», тобто не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між відсутністю цього дорожнього знаку та ДТП.

Вказане у своїй сукупності не доводить наявність вини в діях ДП «Вінницький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» у заподіянні шкоди.

Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження при перегляді рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко