Справа № 743/475/23
Провадження № 2/743/156/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Павленко О.В.,

при секретарі Воєдило О.В.,

у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт. Ріпки під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Ріпкинської селищної ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , котра сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько позивача ОСОБА_2 . Позивач вказує, що він є спадкоємцем п`ятої черги за законом після смерті ОСОБА_2 . Інші спадкоємці за законом наміру приймати спадщину не мають. Жоден із спадкоємців не подав заяву на прийняття спадщини, у зв`язку з чим спадкова справа не була заведена. Для оформлення спадщини позивач в грудні 2021 року звернувся до Ріпкинської районної нотаріальної контори, однак нотаріус в усному порядку роз`яснила, що наразі не може завести спадкову справу у зв`язку з пропуском позивачем строку для прийняття спадщини, визначеного ч.1 ст.1270 ЦК України. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини позивачем стало те, що позивач раніше не втрачав таких близьких людей, тож майно, що лишив після себе дядько, його не цікавило, до того ж він активно навчався в закладі вищої освіти, що потребувало багато уваги й часу, і лишив вирішення спадкових питань на розсуд дорослих, однак пізніше, в грудні 2021 з`ясував, що спадщину так ніхто і не прийняв, батьки померлого дядька та його брат, батько позивача, довгий час були вбиті горем і так і не наважилися прийняти спадок. Автомобіль, який входить до складу спадщини, повільно гнив та ржавів у дідовому гаражі, куди його перегнали після смерті дядька, і нікого зі спадкоємців не цікавив. За таких обставин, позивач, порадившись з батьками, вирішив прийняти спадщину як спадкоємець 5 черги спадкування за законом. З лютого по 13 березня позивач разом зі своєю сім`єю перебували в оточеному Чернігові. Згодом виїхали на захід України та стали на облік як внутрішньо переміщені особи. Після повернення в рідне місто у червні 2022 року, сім`ї позивача стало зрозуміло як критично важливо мати власний автомобіль. В той період у медіа-просторі активно поширювалася інформація про можливі наступальні дії з боку республіки білорусь. У суспільстві зберігався високий рівень напруги, тому позивач вирішив швидше отримати права на керування транспортним засобом категорії В та зайнятися ремонтом автомобіля. Витрачати час на прийняття спадщини позивач не бажав, оскільки першочерговим завданням було привести до ладу автомобіль. Таким чином, у червні 2022 позивач фактично почав використовувати автомобіль. Ремонт потребував значної кількості коштів, оскільки автомобіль простояв в неопаленому гаражі більше двох років і багато запчастин вийшли з ладу. Позивач звертає увагу на те, що якби він не почав ремонтувати автомобіль рік тому, він би досі гнив в гаражі і з часом перетворився би на купу металолому, яка б вже нікому не принесла користі. Відтак позивач користується автомобілем, доглядає за його технічним станом та регулярно займається його ремонтом. Тому, оскільки ОСОБА_1 позбавлений можливості захистити своє права на спадщину, то звернувся з позовом до суду.

У підготовче засідання представник позивача надіслав заяву, в якій підтримував позов в повному обсязі та просив справу розглядати у відсутність сторони позивача.

Представник відповідача у підготовче засідання надіслав клопотання, в якому визнає позовні вимоги в повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутність.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 26.06.2019 за результатами розгляду цивільної справи №565/1145/17, вбачається, що: "Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо".

Таким чином, з огляду на те, що законодавцем чітко не визначено вичерпний перелік обставин поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, ураховуючи обставини конкретної справи, визнання позовних вимог відповідачем, що не порушує прав та інтересів інших осіб, суд доходить висновку про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 265, 268 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Ріпкинської селищної ради (місцезнаходження: смт. Ріпки Чернігівського району Чернігівської області, вул. Святомиколаївська, буд. 85, ), про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 у, ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м.Чернігів, РНОКПП: НОМЕР_1 , спадкоємцю 5 черги, додатковий строк тривалістю в 3 (три) місяці з моменту набрання законної сили рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини до відповідної державної нотаріальної контори (приватного нотаріуса) після смерті ОСОБА_2 , котра сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повне рішення складено 13 червня 2023 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Павленко