КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

секретар Ольшевська Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від його імені та в його інтересах адвокатом Даниленком Євгенієм Михайловичем, який діє на підставі договору, на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 грудня 2022 року про відмову у забезпечені позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ майна,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати майно спільною сумісною власністю та про поділ майна.

Разом з позовною заявою, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на:

квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 (на момент проведення реєстраційних дій щодо вказаного майна, тобто 16.08.2013 ОСОБА_3 );

гараж, що розташований за адресою м. Київ, «Макарівський» гаражно-будівельний кооператив (Шевченківський р-н), гараж НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер - 00), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 (на момент проведення реєстраційних дій щодо вказаного майна, тобто 16.08.2013 ОСОБА_3 );

заборонити ОСОБА_2 укладати нові та продовжувати і змінювати чинні договори щодо найму (оренди) квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0;

заборонити ОСОБА_2 здійснювати реєстрацію місця свого проживання у квартирі АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що між сторонами виник спір щодо поділу зазначеного нерухомого майна. Оскільки, відповідач, зі свого боку, вживала заходів щодо розпорядження вказаним майном без згоди на те позивача, а саме: спірну квартиру здає в оренду, а гараж у 2021 році намагалась продати, тому просив заяву про забезпечення позову задовольнити (а.с. 22-28).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.12.2022 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю та про поділ майна залишено без задоволення (а.с. 50-51).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову. Вказує, що у своїй заяві про забезпечення позову, було достатньо наведено достатньо аргументів та доводів, на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або зробити неможливим реальне виконання рішення суду або ускладнити ефективний захист, а також поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду та надано відповідні докази, зокрема, щодо продажу автомобіля «Nissan», здавання квартири в оренду, та роздруківки з сайту на яких розміщувались оголошення про продаж/оренду спірного гаражу (а.с. 56-60 зв.).

24.03.2023 ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції постановив законну та обґрунтовану ухвалу, оскільки позивачем не надано суду доказів про те, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - Даниленко Є.М. підтримав подану апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторони, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Але погодитись із такими висновками в повному обсязі не можливо з огляду на таке.

Статтею 149 ЦПК України передбачено забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами наявний спір про поділ майна подружжя. Позивач зазначає, що у разі відчуження спірного нерухомого майна, йому будуть створені труднощі щодо виконання судового рішення щодо поділу спільного майна подружжя.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звернувся до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідачів або пов`язаних із ними інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, невжиття заявлених заходів забезпечення позову, створює можливість подальшої передачі відповідачем спірної квартири та гаражу третім особам, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Арешт майна, про який просить позивач, - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Ураховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна, обґрунтованою може бути застосовано арешт такого нерухомого майна, який не позбавляє відповідача права користування ним.

При цьому, накладення арешту є лише тимчасовою мірою, на час розгляду справи, та не перешкоджають власнику володіти та користуватись спірною квартирою та гаражем, і такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 - Даниленком Є.М. надано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.03.2023, із якої вбачається вибуття із власності ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_1 , та набуття ОСОБА_5 права власності на цю квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2023, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Манойло Н.Г.

Тобто, спірна квартира, на даний час, перестала бути предметом спору, і тому основна вимога про накладення арешту на квартиру не може бути задоволена, і, як наслідок, не можуть бути задоволені похідні вимоги щодо заборони укладати відповідачу нові, продовжувати або змінювати чинні договори щодо найму (оренди) спірної квартири та заборону здійснювати реєстрацію свого місця проживання у спірній квартирі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана від його імені та в його інтересах адвокатом Даниленком Євгенієм Михайловичем, який діє на підставі договору, задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 28 грудня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на гараж, що розташований за адресою м. Київ, «Макарівський» гаражно-будівельний кооператив (Шевченківський р-н), гараж НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер - 00), право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 (на момент проведення реєстраційних дій щодо вказаного майна, тобто 16.08.2013 ОСОБА_3 ).

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Дана ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 ..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 06 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Т.О. Невідома

В.В. Соколова