Справа № 490/9502/21
Провадження № 2/487/564/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11.04.2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Бобрової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Тітова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу № 490/9502/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», назва якого змінилася на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

встановив:

10.12.2021 представник позивача адвокат Шумілова Н.І. звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 10.11.2020, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 35989, яким звернуто стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» в розмірі 57826,22 грн., згідно із кредитним договором № 501169517 від 01.08.2019.

Вимоги позову мотивувала тим, що у приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. перебуває на виконанні виконавче провадження № 63981522, яке відкрито на підставі виконавчого напису № 35989 від 10.11.2020, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 57826,22 грн. за кредитним договором № 501169517 від 01.08.2019. Проте представник позивач вважає зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з численними порушеннями нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, а також з підстав неправомірності вимог стягувача.

Центральний районний суд м. Миколаєва ухвалою від 16.12.2021 цивільну справу № 490/9502/21 передав на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва за підсудністю.

Згідно із вхідним штампом дана цивільна справа надійшла до Заводського районного суду м. Миколаєва 24.01.2022.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2022 головуючим суддею по цивільній справі № 490/9502/21 визначено суддю Боброву І.В.

Суд ухвалою від 27.01.2022 відкрив провадження та призначив розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Крім того суд ухвалою від 27.01.2022 зупинив стягнення за виконавчим написом, вчиненим 10 листопада 2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрованим в реєстрі за № 35989 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості у розмірі 57826,22 грн. за кредитним договором № 501169517 від 01.08.2019.

Суд ухвалою від 19.12.2022 закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання представник позивача не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

Треті особи до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, дійшов до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 01.08.2019 між ОСОБА_1 та АТ «Альфа-Банк», назва якого змінилася на АТ «СЕНС БАНК» було укладено договір № 501169517, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 48337,10 грн. із процентною ставкою 33,00 відсотки річних.

Так 10.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 35989, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 501169517 від 01.08.2019 за період з 30.06.2020 по 22.09.2020 у загальному розмірі 57176,22 грн., що складається із такого: 4955,60 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10606,19 грн. прострочена заборгованість за комісією та процентами; 37909,66 грн. строкова заборгованість за сумою кредиту; 3704,77 грн. строкова заборгованість за комісією та процентами.

При цьому постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. від 22.12.2020 відкрито виконавче провадження № 63981522 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 57826,22 грн. на підставі виконавчого напису № 35989 від 10.11.2020.

Крім того постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Булахевіча С.В. від 11.11.2021 звернено стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно із підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Так пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно із підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд перевіряє доводи боржника в повному обсязі, встановлює чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Із тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису № 35989 від 10.11.2020 керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.

Відповідно до п. 1 Переліку для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів).

Так при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим пунктом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Тобто нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим пунктом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017.

Відтак Перелік, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Харою Н.С. стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та банком у простій письмовій формі.

Вказане узгоджується з висновками, викладеними в Постанові ВП ВС від 21 вересня 2021 у справі № 910/10374/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Оскільки достатньо доказів, які б спростовували твердження позивача та обґрунтовували законність та правомірність вчинення виконавчого напису відповідачем надано не було, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису від 10.11.2020 керувався пунктом Переліку, який був незаконним та не чинним, та на підставі не чинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед АТ «Альфа-Банк», назва якого змінилася на АТ «СЕНС БАНК», суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, вважає за необхідне виконавчий напис № 35989 від 10.11.2020 визнати таким, що не підлягає виконанню, а, отже, позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684,00 грн., а також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 258, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», назва якого змінилася на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений 10.11.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. та зареєстрований в реєстрі за № 35989 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 501169517 від 01.08.2019 таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк», назва якого змінилася на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк», назва якого змінилася на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», назва якого змінилася на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК», м. Київ, вул. В. Васильківська, 100, .

Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 37-41.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Булахевіч Степан Вікторович, м. Миколаїв. вул. Спаська, 13. Кв. 6.

Повне судове рішення складено 11.04.2023

Головуючий суддя І. В. Боброва