Провадження № 2/522/124/23
УХВАЛА

06 квітня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Сулими А.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про зловживання ОСОБА_4 процесуальними правами та залишення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя без розгляду,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_4 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Ухвалою суду від 01.11.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

04.11.2022 до суду від відповідача надійшла заява, у якій він просить суд визнати подання ОСОБА_4 позовної заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя зловживанням процесуальними правами та залишити позов без розгляду. Заяву обґрунтовано тим, що у поводженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває справа № 522/13713/21 між тими ж сторонами, про той же предмет та з тих же самих підстав.

06.04.2023 до суду від представника позивача надійшли заперечення на заяву про зловживання процесуальними правами, у яких він просить суд відмовити у задоволені заяви ОСОБА_3 , оскільки його твердження не відповідають дійсності, а предмет та підстави даного позову і позову, що є предметом розгляду у справі № 522/13713/21 є різними.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала подану заяву та просила суд її задовольнити, а позов залишити без розгляду.

Представник позивача просила суд відмовити у задоволені заяви.

Розглянувши матеріали заяви, встановивши предмет та підстави даного позову та предмет та підстави позову у справі № 522/13713/21, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

У п. 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України передбачено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч. 3 ст. 44 ЦПК України).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч. 4 ст. 44 ЦПК України).

Приписами п. 4 ч. 1 ст. 257 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом встановлено, що предметом позову даної справи № 522/14138/22-Е є вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про:

1) встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 10.08.2008 по 11.03.2011;

2) визнати право спільної сумісної власності на майно:

- нежитлове приміщення кафе, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , заг. пл. 112,6 кв.м., реєстраційний номер: 01;

- нежитлове приміщення кафе, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , заг. пл. 44,6 кв.м., реєстраційний номер: 01;

- нежитлове приміщення кафе, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , заг. пл. 87,8 кв.м., реєстраційний номер: 01;

-нежитлове приміщення кафе, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , заг. пл. 21,8 кв.м., реєстраційний номер: 01;

- нежитлові приміщення офісу, розташовані за адресою: АДРЕСА_5 , заг. пл. 77,0 кв.м., реєстраційний номер: 01.

Підставою даного позову є спільне проживання сторін як подружжя без реєстрації шлюбу та набуття ними спірного майна, яке зареєстроване за ОСОБА_3 , під час їх спільного проживання до реєстрації шлюбу.

Водночас, на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси перебуває справа № 522/13713/21 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення майна особистою приватною власністю.

Предметом позову у справі № 522/13713/21 в частині майна, є вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про здійснення поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, шляхом визнання за ОСОБА_4 права власності, зокрема на:

- 1/2 частину нежитлового приміщення кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , заг. пл. 112,6 кв.м., реєстраційний номер: 01;

- 1/2 частину нежитлового приміщення кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , заг. пл. 44,6 кв.м., реєстраційний номер: 01;

- 1/2 частину нежитлового приміщення кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , заг. пл. 87,8 кв.м., реєстраційний номер: 01;

- 1/2 частину нежитлового приміщення кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , заг. пл. 21,8 кв.м., реєстраційний номер: 01;

- 1/2 частину нежитлового приміщення офісу, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , заг. пл. 77,0 кв.м., реєстраційний номер: 01.

А також на інше майно, що не є предметом позову у справі № 522/14138/22-Е.

Підставою позову у справі № 522/13713/21 є набуття спірного майна подружжям.

Тобто, звертаючись до суду з позовом у справі № 522/13713/21 позивач вважала спірне нерухоме майно спільною сумісною власністю подружжя та не просила суд визначити його правовий статус, а лише визначила вимоги щодо порядку розподілу цього майна. Вимога про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 10.08.2008 по 11.03.2011 не заявлялась. Тоді, як в рамках справи № 522/14138/22-Е ОСОБА_4 заявлені вимоги про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 10.08.2008 по 11.03.2011 та визнання спірного нерухомого майна спільною сумісною власністю.

Отже, предмет та підстави позовів у даній справі № 522/14138/22-Е та у справі № 522/13713/21, є різними, а тому правові підстави для визнання подання ОСОБА_4 даної позовної заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя зловживанням процесуальними правами та як наслідок, для залишення позову без розгляду відсутні.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що «у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволені заяви ОСОБА_3 про зловживання ОСОБА_4 процесуальними правами та залишення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя без розгляду.

Керуючись ст.ст. 44, 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_3 про зловживання ОСОБА_4 процесуальними правами та залишення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна спільною сумісною власністю подружжя без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом п`ятнадцяти днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали відповідно до ст. 259 ЦПК України буде складено протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя І.А. Павлик

Повний текст ухвали складено 11.04.2023.