Провадження номер 2/741/152/23
Єдиний унікальний номер 741/816/22
РІШЕННЯ

іменем України

12 квітня 2023 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Крупини А.О.

з участю секретаря судового засідання Багмута О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Носівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури Ігоря Коваленка в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, приватне підприємство «Агропрогрес», про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації,

УСТАНОВИВ:

Заступник керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 , в якому просить припинити відповідачу - громадянину російської федерації право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0483площею 0,23 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Софіївської сільської ради Носівського району (нині Макіївська ОТГ Ніжинського району), зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.04.2017 за номером 20220921 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 35014072 від 03.05.2017), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що громадянин рф ОСОБА_1 у 2017 році отримав вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення у приватну власність. У 2017 році передав її в оренду строком до 31 грудня 2027 року ПП «Агропрогрес», проте всупереч вимог земельного законодавства протягом року й до цього часу не відчужив. Дане порушення створює загрозу інтересам держави у сфері економічної безпеки, пов`язаної з протиправним користуванням громадянином рф землями вказаної категорії. Підставою представництва прокурор зазначає те, що ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області, будучи органом, уповноваженим на виконання функцій держави у спірних правовідносинах, не вжило заходів щодо належного контролю за порядком використання та реалізації прав на землю, самостійно не планує звертатись до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді від 07 жовтня 2022 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а. с. 45).

Ухвалою суду від 24 січня 2023 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 68).

У судове засідання 12 квітня 2023 року прокурор не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву у якій просив позовні вимоги задовольнити, розглядати справи без участі представника окружної прокуратури, у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник позивача ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання 12 квітня 2023 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач, зважаючи на його громадянство рф та місце проживання на території держави-агресора, повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. В судове засідання 12 квітня 2023 року повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав.

Крім того, судом вживались інші заходи щодо повідомлення відповідача ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи. Так, на запит суду Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції листом від 15 грудня 2022 року № 15035/13648-10-22 повідомило суд, що у зв`язку зі збройною агресією росії проти України та введенням у зв`язку з цим в Україні воєнного стану, який неодноразово був продовжений та триває на даний час, гарантування органами юстиції виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за міжнародних договорів України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах унеможливлено до повного припинення посягання на суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість України. На даний час будь-яке листування з державою агресором не здійснюється. Таким чином, направлення будь-яких документів до компетентних органів російської федерації не вбачається можливим.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ПП «Агропрогрес» усудове засідання 12 квітня 2023 року повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань, заперечень чи заяв по суті спору суду не подав.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

За письмовою згодою позивача суд постановив 12 квітня 2023 року ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до вимог ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Вирішуючи питання щодо підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з даним позовом, суд зважає на наступне.

Приписи ст. 131-1 Конституції України, ст. 56 ЦПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області у відповідності до положень ст. 145 ЗК України, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Положення про Головне управління Держгеокадастру в області» здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, то воно наділене правом на подання такого роду позовів. На запит прокурора від 15 липня 2022 року № 15/3/1-227 вих. 22 в листі Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області зазначило, що до суду з позовом про конфіскацію земельних ділянок не зверталось та не планує звертатись у зв`язку з відсутністю коштів на представництво в судах.

Станом на 30 вересня 2022 року (день надходження даного позову прокурора до суду) ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області самостійно не реалізувало своє процесуальне право, тому у відповідності до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України існують всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 за схожих обставин.

У судовому засіданні встановлено, що власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :02:001:0483площею 0,23 га, яка розташована на території Софіївської сільської ради Носівського району (нині Ніжинський район) являється громадянин російської федерації ОСОБА_1 .

Згідно з інформацією ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 19 вересня 2022 року № 10-25-0.2-2939/2-22 ОСОБА_1 відповідно до запису в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 23 липня 2004 року отримав право на земельну частку (пай) по КСП «Софіївське» Софіївської сільської ради Носівського району після померлої ОСОБА_2 .

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 263960, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 0301 від 04 липня 2005 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,23 га, кадастровий номер :02:001:0483, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Софіївської сільської ради Ніжинського району (колишнього Носівського).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28 квітня 2017 року державним реєстратором Носівської РДА зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0483 за громадянином рф ОСОБА_1 .

У подальшому державним реєстратором Носівської РДА 28.04.2017 за № 20220942 внесено відомості про реєстрацію права оренди зазначеної земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території колишньої Софіївської сільської ради Носівського району, на підставі договору оренди землі, укладеного 28 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ПП «Агропрогрес». Строк дії договору до 31 грудня 2027 року.

За інформацією УДМС України у Чернігівській області від 21 вересня 2022 року № 7401.5-4560/74.2-22, громадянин рф ОСОБА_1 на обліку УДМС у Чернігівській області не значиться.

Згідно з рішенням 2 позачергової сесії 8 скликання від 09 грудня 2020 року Макіївської сільської ради, керуючись Законом України № 1009-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування та районних державних адміністрацій» прийнято рішення про реорганізацію Софіївської сільської ради Чернігівської області шляхом приєднання до Макіївської сільської ради.

Макіївська сільська рада Чернігівської області є правонаступником всього майна, прав та обов?язків Софіївської сільської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України (на час спірних правовідносин) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Громадянин рф ОСОБА_1 у 2005 році отримав вказану земельну ділянку сільськогосподарського призначення у приватну власність, однак на теперішній час її не відчужив, хоча зобов`язаний був відчужити успадковану ним земельну ділянку не пізніше 04 липня 2006 року.

При цьому, суд констатує, що власником спірної земельної ділянки ОСОБА_1 став саме 04 липня 2005 року, а внесення відповідної інформації до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 28 квітня 2017 року з огляду на приписи ст. ст. 125, 126 ЗК України, ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не свідчить про зворотнє.

За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Власність зобов`язує. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться ,якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Оскільки спірна земельна ділянка, яка належить до нерухомого майна (ч. 1 ст.181 ЦК України), знаходиться на території України, то на неї поширюється дія права України.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» і від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) і пропорційним визначеним цілям.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності і особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду».

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Згідно з ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Іноземці (особи без громадянства) підпадають під дію національного права, що регулює правовідносини з приводу набуття права власності, з окремими винятками (ст. 374 ЦК України). Зокрема, це обмеження права іноземців на отримання у власність земель сільськогосподарського призначення, передбачені ст. ст. 22, 81 ЗК України. Землі сільськогосподарського призначення, до яких належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги), не можуть передаватися у власність іноземним громадянам, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

Частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України передбачено, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель.

Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Приписами ст. 378 ЦК України визначено, що право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності та у взаємозв`язку з положеннями ст. ст. 22, 81, 145 ЗК України, суд приходить до висновку, що громадянин російської федераціїОСОБА_1 протягом року з часу отримання державного акту на землю повинен був відчужити вказану земельну ділянку, однак цей обов`язок не виконав.

Натомість, норма п. 15 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, якою встановлено заборону купівлі-продажу або іншим способом відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не поширюється на ці правовідносини, оскільки положення ч. 4 ст. 81 ЗК України є імперативними.

Наразі продовольча безпека України потребує величезної уваги, що тягне за собою невідкладне вжиття вичерпних заходів щодо повернення земельних ділянок у власність держави та їх подальше використання з метою забезпечення потреб у першу чергу громадян України.

Окрім цього, воєнні дії, які ведуться на території України вкрай негативно впливають на продовольчі процеси в Україні, зокрема чимало земель сільськогосподарського призначення на територіях, де ведуться активні бойові дії, на даний час забруднені та не можуть використовуватись за призначенням, сотні гектарів залишаються окупованими. Це в сукупності призведе до зниження врожайності, тому в цих умовах важливим є те, щоб кожна земельна ділянка, яка використовується з порушенням вимог законодавства була безумовно повернута у власність держави.

Отже, за відсутності факту добровільного відчуження іноземним громадянином ОСОБА_1 до 04 липня 2006 року й по даний час успадкованої земельної ділянки, право власності відповідача на неї підлягає припиненню шляхом її конфіскації у власність держави.

Враховуючи викладені обставини, даний позов прокурора є обґрунтованим й підлягає повному задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури підлягає стягненню сплачений нею при подачі позовної заяви судовий збір в сумі 2 481 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с 14).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 13, 14, 41, 131-1 Конституції України, ст. ст. 5, 319, 321, 346, 373, 374, 378 ЦК України, ст. ст. 22, 81, 143, 145, 148 ЗК України, ст. ст. 2-4, 12, 13, 19, 23, 56, 76-89, 141, 258-268, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов заступника керівника Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне підприємство «Агропрогрес», про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації задовольнити повністю.

Припинити ОСОБА_1 (громадянин рф, паспорт іноземця, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 27.12.2003 паспортним столом №1 ОВД району Хорошево-Мневники м. москви), право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0483площею 0,23 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Софіївської сільської ради Носівського району (на даний час Макіївська ОТГ Ніжинського району), зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.04.2017 за номером 20220921 (індексний номер рішення про державну реєстрацію 35014072 від 03.05.2017), шляхом її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Чернігівської обласної прокуратури понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481 ( дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення; якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.289 ЦПК України.

Учасники справи:

Ніжинська окружна прокуратура Чернігівської області (ідентифікаційний код юридичної особи в , місцезнаходження: вул. Овдіївська, буд. 2, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600);

позивач: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області (ідентифікаційний код юридичної особи в , місцезнаходження: проспект Миру, буд. 14, м. Чернігів, 14000);

відповідач: ОСОБА_1 (громадянин рф, паспорт іноземця, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 27.12.2003 паспортним столом №1 ОВД району Хорошево-Мневники м. москви, місце проживання АДРЕСА_1 , м. москва, російська федерація);

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватне підприємство «Агропрогрес» (ідентифікаційний код юридичної особи в , місцезнаходження: вул. Щорса, буд. 15, с. Горбачі, Ніжинський район, Чернігівська область, 17592);

Повний текст судового рішення складено 12 квітня 2023 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА