Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1481/22
Провадження № 2/376/177/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області

у складі: Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участю секретаря - Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом Комунального закладу «Сквирський центр соціальної підтримки дітей та сімей «Надія» Сквирської міської ради Білоцерківського району Київської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

Встановив:

У серпні 2022 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказала, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України.

Відповідно до направлення (путівки) на влаштування дитини-сироти, позбавленої батьківського піклування, до дитячого будинку або загальноосвітньої школи-інтернату для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування № 1 від 25.01.2022 неповнолітній ОСОБА_1 був направлений до Сквирського дитячого будинку «Надія» Сквирської міської ради Київської області. Після цього позивачкою, як директором дитячого будинку «Надія» був виданий Наказ № 5 від 25.01.2022 «Про тимчасове зарахування дитини до дитячого будинку» і з того часу ОСОБА_1 є вихованцем Сквирського дитячого будинку «Надія».

Умовами, що передували направленню неповнолітнього ОСОБА_1 до дитячого будинку є акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту дитину та її доставку від 25.01.2022 року, в якому вказано, що громадянкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлено дитину, хлопчика 12 років, худої тілобудови, зріст близько 150 см, чорне коротке волосся, темно-карі очі, одягнений в червону куртку, сіру шапку, сірий шарф хомут, темно-сині спортивні штани, чорні кросівки. Зі слів дитини встановлено, що хлопчика звати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його маму звати ОСОБА_2 . Він приїхав до знайомої ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , але вона відмовилася щоб хлопчик в неї був.

У подальшому Виконавчим комітетом Сквирської міської ради було винесено рішення № 15/4 від 15.02.2022 року «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Сквирського дитячого будинку «Надія». Відповідно до вказаного рішення неповнолітній тимчасово влаштований до дитячого будинку « Надія ».

За весь час, що неповнолітній ОСОБА_1 знаходиться в дитячому будинку, відповідач не відвідувала сина, не цікавиться його життям, здоров`ям, не вчиняла ніяких зусиль та дій для того щоб виправити свою поведінку, створити належні умови для проживання дитини та повернути сина.

Щодо характеризуючих даних щодо відповідача, то відповідно до Довідки-характеристики №120 від 01.06.2022 року, виданої Сквирською міською радою, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , проте, за вказаною адресою фактично не проживає, скарг та заяв від сусідів та жителів села на дану громадянку до міської ради не надходило.

Тобто, відповідачка за весь час, поки неповнолітній ОСОБА_1 знаходиться в дитячому будинку, не створила належних умов для проживання, розвитку і життя малолітнього сина та не має наміру робити кроки в напрямку виправлення свого життя та повернення дитини.

Відповідач самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків: не цікавиться станом здоров`я дитини, не бере участь у вихованні та матеріальному утриманні дитини.

З урахуванням наведеного, позивачка ОСОБА_7 просить суд:

Позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) матері, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок неповнолітнього у Відділенні Державного ощадного банку України.

Заборонити відчуження житла за місцем реєстрації неповнолітньогоза адресою: АДРЕСА_2 , до його повноліття.

Судом встановлено, що рішенням сесії Сквирської міської ради від 12 липня 2022 року № 30 - 23 - VIII «Про реорганізацію Сквирського дитячого будинку «Надія» Сквирської міської ради Київської області» Сквирський дитячий будинок «Надія» було перетворено в Комунальний заклад «Сквирський центр соціальної підтримки дітей та сімей «Надія» Сквирської міської ради Київської області» (а. с. 31).

Розпорядження сквирської міської ради від 12 вересня 2022 року № 414 - КП/1 призначено ОСОБА_8 з 14 вересня 2022 року на посаду Директора Комунального закладу «Сквирський центр соціальної підтримки дітей та сімей «Надія» Сквирської міської ради Київської області» (а. с. 31).

Представник позивача Директор Комунального закладу «Сквирський центр соціальної підтримки дітей та сімей «Надія» Сквирської міської ради Білоцерківського району Київської області Штундер Юлія Іванівна у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій зазначила про зміни даних керівництва закладу, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутність та не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с. 49).

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення (а. с. 43,46,52), про причини неявки суду не повідомила, правом на подання відзиву не скористалася. Письмових заяв чи клопотань не надала.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області Шеремет Олена Борисівна в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримуєв повному обсязі, просить розглянути справу у її відсутність та не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с. 29).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності її учасників на підставі вимог ст. ст. 223,247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, що підтверджується копіє Свідоцтва про народження дитини Серія НОМЕР_1 , актовий запис № 46 видано Відділом реєстраціїактів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції Київської області та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 сімейного кодексу України № Витягу: 9 (а.с. 9,10).

Відповідно до направлення (путівки) на влаштування дитини-сироти, позбавленої батьківського піклування, до дитячого будинку або загальноосвітньої школи-інтернату для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування № 1 від 25.01.2022 року неповнолітній ОСОБА_1 був направлений до Сквирського дитячого будинку «Надія». Після цього мною, як директором дитячого будинку «Надія» був виданий Наказ № 5 від 25.01.2022 «Про тимчасове зарахування дитини до дитячого будинку» і з того часу ОСОБА_1 є вихованцем Сквирського дитячого будинку "Надія" (а.с.14).

Умовами, що передували направленню неповнолітнього ОСОБА_1 до дитячого будинку є Акт органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 25.01.2022 року, в якому вказано, що громадянкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявлено дитину, хлопчика 12 років, худої тілобудови, зріст близько 150 см, чорне коротке волосся, темно-карі очі, одягнений в червону куртку, сіру шапку, сірий шарф хомут, темно-сині спортивні штани, чорні кросівки. Зі слів дитини встановлено, що хлопчика звати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а його маму звати ОСОБА_2 . Він приїхав до знайомої ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , але вона відмовилася щоб хлопчик в неї був (а.с. 13).

У подальшому Виконавчим комітетом Сквирської міської ради було ухвалено рішення № 15/4 від 15.02.2022 року «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до Сквирського дитячого будинку «Надія». Відповідно до вказаного рішення, ОСОБА_1 тимчасово влаштований до дитячого будинку « Надія » (а.с. 16).

За весь час, що неповнолітній ОСОБА_1 знаходиться в дитячому будинку, відповідачка не відвідувала сина, не цікавиться його життям, здоров`ям, не вчиняла ніяких зусиль та дій для того щоб виправити свою поведінку, створити належні умови для проживання дитини та повернути сина.

Згідно Довідки-характеристики Сквирської міської ради № 120 від 01.06.2022 року, виданої Сквирською міською радою, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_2 , проте, за вказаною адресою фактично не проживає, місце її проживання не відомо (а. с. 19).

Тобто, відповідачка за весь час, поки неповнолітній ОСОБА_1 знаходиться в дитячому будинку, не створила належних умов для проживання, розвитку і життя малолітнього сина та не має наміру робити кроки в напрямку виправлення свого життя та повернення дитини.

Відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків: не цікавиться станом здоров`я дитини, не бере участь у вихованні та матеріальному утриманні дитини.

Відповідно до статуту у новій редакції, затвердженого рішенням сесії Сквирської міської ради від 12.07.2022 року №30-23-VIII правонаступником усіх зобов`язань Сквирського дитячого будинку "Надія" Сквирської міської ради Київської області є комунальний заклад «Сквирський центр соціальної підтримки дітей та сімей «Надія» Сквирської міської ради Білоцерківського району Київської області (а.с.33-41).

Згідно Розпорядження міського голови від 12.09.2022 року №414-КП/1 «Про призначення ОСОБА_8 » призначено ОСОБА_8 14.09.2022 року на посаду директора комунального закладу «Сквирський центр соціальної підтримки дітей та сімей «Надія» Сквирської міської ради Білоцерківського району Київської області без конкурсного відбору на період дії воєнного стану (а.с. 32).

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Комісія з питань захисту прав дитини Виконавчого комітету Сквирської міської ради від 10.06.2022 року дійшла Висновку «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », оскільки створились умови, які шкодять інтересам дитини, мати самоусунулась від виховання сина, ОСОБА_1 покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь - якої іншої участі у вихованні сина (а. с. 21,22).

Рішенням Виконавчого комітету Сквирської міської ради від 21 червня 2022 року № 9/15 було затверджено Висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » (а. с. 20).

В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства» , кожна дитина має право на рівень життя , достатній для її фізичного , інтелектуального , морального , культурного , духовного і соціального розвитку . Батьки або особи , які їх заміняють , несуть відповідальність за створення умов , необхідних для всебічного розвитку дитини , відповідно до законів України .

Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на вихованні у Комунальному закладі «Сквирський центр соціальної підтримки дітей та сімей «Надія» Сквирської міської ради Білоцерківського району Київської області, а тому директор цього закладу, відповідно до вимог ст. 165 СК України має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Відповідно до вимог ч. ч. 2,3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

За змістом п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирiшуючи питання щодо розмiру алiментiв, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матерiальне становище дитини i платника алiментiв; наявнiсть в останнього iнших неповнолiтнiх дiтей, непрацездатних чоловiка, дружини, батькiв, повнолiтнiх дочки, сина; iншi обставини, що мають iстотне значення.

На підставі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Оскільки відповідачка ОСОБА_2 не виявляє щодо дитини батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню та утриманню, суд вважає відповідно до вимоги п.2 ч.1 ст.164 СК України позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та на підставі вимог ст. ст. 166,180 - 183 СК України стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) матері, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок неповнолітньогоу відділенні Державного ощадного банку України.

Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується копією Довідки Сквирської міської ради № 39 від 04.02.2022 року про реєстрацію місця проживання особи (а. с. 12). На підставі вимог ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд накладає заборону на відчуження житла за вищевказаною адресою.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави у сумі 2147,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7,141, 150,151,155,164,165,166,180 - 183,191 СК України, ст. ст. 2,4,12 , 13 , 76,81, 141, 223,247, 258, 259, 263-265, 351,352,354, 430 ЦПК України,п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), ст. ст. 8, 17 Закону України «Про охорону дитинства», суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Комунального закладу «Сквирський центр соціальної підтримки дітей та сімей «Надія» Сквирської міської ради Білоцерківського району Київської області в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Сквирської міської ради Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження №46, складений 27.02.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції Київської області.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , в розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок неповнолітнього у відділенні Державного ощадного банку України.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Накласти заборону на відчуження житла за місцем реєстрації неповнолітньогоОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір у сумі 2147,20 грн.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко