КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5321/2023 Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 359/5736/22

30 червня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ратнікової В.М.

суддів: Левенця Б.Б.

Борисової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» адвоката Кислощук Яни Сергіївни на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Яковлєвої Л.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання природного газу, -

в с т а н о в и в:

01 вересня 2022 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» адвокат Кислощук Яна Сергіївна звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання природного газу за період з 01 лютого 2021 року по 30 квітня 2022 року в розмірі 5249 грн. 19 коп., а також 3 % річних в розмірі 107,29 грн та інфляційних втрат в розмірі 483,13 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України, затвердженої Постановою НКРЕКП від 21.04.2017 року № 527 (в редакції Постанови НКРЕКП 26.04.2019 року № 654).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» та ОСОБА_1 було укладено публічний договір № НОМЕР_1 постачання природного газу, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався постачати відповідачу природний газ у необхідних для нього об`ємах, а відповідач зобов`язаний своєчасно оплачувати позивачу вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Броварський територіальний відділ реалізації «Київоблгаз Збут» виконав поставку природного газу для побутових потреб за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до умов договору № НОМЕР_1.

Проте, в порушення умов укладеного між сторонами договору, відповідачем не оплачена вартість поставленого йому позивачем природного газу, внаслідок чого утворилася заборгованість за період з 01 лютого 2021 року по 30 квітня 2022 року в розмірі 8 095,83 грн.

Відповідачем за період з 01 лютого 2021 року по 30 квітня 2022 року проведена часткова оплата боргу за спожитий газ в розмірі 6945,48 грн., з якої грошові кошти в сумі 4098,84 грн. позивачем зараховано в рахунок погашення боргу минулих років на підставі Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг за № 2496 від 30 вересня 2015 року.

Внаслідок чого, борг відповідача перед позивачем за поставлений природний газ становить 5249 грн. 19 коп. Станом на день звернення позивача з позовом до суду відповідачем заборгованість за постачання природного газу не погашена.

Закріплена в п.10 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст.625 ЦК України.

Таким чином, позивачем нараховано відповідачу 3 % річних за несвоєчасну оплату спожитого природного газу за період з 26.03.2021 року по 23.02.2022 року в розмірі 107,29 грн та інфляційні втрати за несвоєчасну оплату спожитого природного газ в розмірі 483,13 грн.

08.11.2022 року позивач звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з заявою про зменшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» заборгованість за постачання природного газу за період з 01 лютого 2021 року по 30 квітня 2022 року в розмірі 5249 грн. 19 коп.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2022 року в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання природного газу, відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» адвокат Кислощук Яна Сергіївна подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2022 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання природного газу за період з 01 лютого 2021 року по 30 квітня 2022 року в розмірі 5249 грн. 19 коп.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовані обставин справи.

Вказує на те, що в оскаржуваному рішенні судом зазначено, що у вересні 2021 року позивачем визначено споживчий об`єм лічильника відповідача 905,79 м.куб. і нараховано суму в розмірі 6713,16 грн. Проте, доказів виникнення такого об`єму спожитого газу у відповідача (як то акт звірки лічильника, подача показників лічильника споживачем) та нарахування позивачем вказаної суми боргу до суду не надано.

Позивач не погоджується з даним висновком суду, оскільки пунктом 1 розділу І Правил постачання природного газу визначено, що відносин, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, відбуваються з урахуванням їх взаємовідносин з оператором газорозподільної системи.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут», з 01.07.2015 року як газопостачальне підприємство надає споживачам послуги з постачання природного газу, тобто, забезпечує споживачів ресурсом природного газу. В свою чергу, інші послуги на ліцензованій території, зокрема облік та розподіл природного газу здійснює оператор газорозподільної системи - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз».

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» надав позивачу інформацію про щомісячні обсяги розподіленого природного газу відповідачу за період з 01.02.2021 року по 17.10.2021 року, що складає 1 098,17 м. куб. В розрізі місяців: лютий 2021 - 123,74 м.куб.; березень 2021 -28,71 м.куб.; квітень 2021 - 2,02 м.куб.; травень 2021 - 0 м.куб.; червень 2021 - 0 м.куб.; липень 2021 - 0 м.куб.; серпень 2021 -0 м.куб.; вересень 2021 - 905,79 м.куб.; жовтень 2021 - 37,91 м.куб., які відповідно до 4 та 5 абзаців п.5 глави 4 розділу IX Кодексу ГРС є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Тому інформація, надана Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», про обсяги розподіленого природного газу відповідача за період з 01.02.2021 року по 17.10.2021 року є належним, допустимим, достовірним доказом, у розумінні ст.ст.77 - 80 ЦПК України, який судом першої інстанції не взято до уваги.

Судом першої інстанції також встановлено, що відповідач з жовтня 2021 року змінив постачальника природного газу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ГК «Нафтогаз Україна» та не є більше клієнтом позивача. Згідно довідки ТОВ «ГК «Нафтогаз Україна» за № 1693266-В від 03 листопада 2022 року заборгованість за користування газом у відповідача відсутня.

Позивач не погоджується з даним висновком суду на обґрунтування відмови у задоволені позову, оскільки надані відповідачем довідки ТОВ«ГК «Нафтогаз України» до даної справи не мають жодного відношення, так як ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не є стороною у справі № 361/5736/22.

Крім того, відповідно до Розділу V Правил споживач зобов`язаний здійснити повний остаточний розрахунок з попереднім постачальником.

Проте, судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не були з`ясовані вказані обставини, які мають значення для справи, що, відповідно до ст.376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення.

23 березня 2023 року ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженоювідповідальністю «Київоблгаз Збут» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 359/5736/22 від 23 листопада2022 року.

Зазначає, що позивач в апеляційній скарзі посилається на те: «..що у разі виявлення розбіжностей між даними акта звіряння та даними Оператора ГРМ по особовому рахунку такого споживача проводяться коригування відповідно до підписаного акта звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу», та з посиланням на АТ «Київоблгаз» надає інформацію про об`єми споживання відповідачем природного газу в період з 01.02.2021 року по 17.10.2022 року, де зазначені показники, які нічого спільного з реальністю не мають.

Так, 19 травня 2021 року (меморіальний ордер № М В22632467) відповідачем сплачено за фактично спожитий станом на 30 квітня 2021 року природний газ об`єм якого, згідно лічильника, становить12250 м.куб. На момент переходу до іншого постачальника (жовтень 2021 року) показники лічильника становили 12252 м.куб. Саме з показником лічильника обліку спожитого газу 12252 м.куб. відповідач перейшов до іншого постачальника, а за спожитий газ в об`ємі 2 м.куб. сплатив позивачу 01.10.2021 року (меморіальнийордер № М В57095579).

Посилання позивача на підписаний акт звіряння фактично використаних об`єктом споживача об`ємів природного газу є безпідставним тому, що зазначений документ не був долучений до матеріалів справи, відповідно не був досліджений судом першої інстанції.

Враховуючи вище викладене, відповідач просить суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі №359/5736/22 від 23 листопада 2022 року визнати незаконною, не обґрунтованою та такою, що не базується на матеріалах справи, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно № 1479 від 24.12.2010 року та Витягом про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

В порядку приписів статтей 633, 634, 641 та 642 ЦК України, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (постачальник) та ОСОБА_1 (споживач) було укладено публічний договір № НОМЕР_1 постачання природного газу.

Як передбачено п. 2.1. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, постачальник зобов`язався постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

Пунктом 4.3.Типового договору постачання природного газу визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць, крім випадків зміни постачальника природного газу.

Відповідно до умов п. 4.5. Типового договору постачання природного газу, розрахунки споживача за цим договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки постачальника. Спосіб оплати має бути визначений споживачем в заяві-приєднанні.

При цьому споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, шляхом он-лайн переказу, поштового переказу, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб.

Пунктом 4.6. Типового договору постачання природного газу визначено, що при розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Оплата рахунка Постачальника про сплату послуг за цим Договором має бути здійснена споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунка, який повинен бути сплачений не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Усі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору.

Відповідно до п. 4.7. Типового договору постачання природного газу оплата вартості послуг з газопостачання за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 4.9. Типового договору постачання природного газу визначено, що якщо споживач не здійснив оплату за цим договором протягом десяти днів після встановленого строку. Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу у порядку, визначеному Правилами постачання, крім випадку отримання вінформаційній платформі оператора газотранспортної системи повідомлення про намір його споживача змінити постачальника.

Згідно з пункту 6.1. Типового договору постачання природного газу постачальник має право: отримувати від споживача плату за поставлений природний газ; контролювати правильність оформлення споживачем платіжних документів; ініціювати припинення постачання природного газу споживачу у порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством; безперешкодного доступу до лічильників газу споживача для перевірки показань фактично використаних споживачем обсягів природного газу; проводити разом зі споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта тощо.

Відповідно до пункту 6.2. Типового договору постачання природного газу постачальник зобов`язаний: обчислювати і виставляти рахунки споживачу за поставлений природний газ відповідно до вимог, передбачених цим договором; надавати споживачу інформацію про свої послуги, ціни на природний газ, порядок оплати за спожитий природний газ, іншу інформацію, що вимагається чинними нормативно-правовими актами, а також інформацію про ефективне споживання природного газу тощо.

З матеріалів справи також вбачається, що згідно меморіального ордеру № МB98377882від 18.02.2021 року ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» було сплачено 988 грн, та в призначенні платежу вказано: «Сплата за газ та послуги з газопостачання за 100 м.куб. Поточні 11400 м.куб., Попередні - 11300м.куб.,0/р НОМЕР_1».

Згідно меморіального ордеру № МB 5418287 від 15.03.2021 ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» було сплачено 2796 грн, та в призначенні платежу вказано: «Сплата за газ та послуги з газопостачання за 400 м.куб. Поточні 11800 м.куб., Попередні - 11400 м.куб., 0/р НОМЕР_1».

Згідно меморіального ордеру № МB16217597 від 22.04.2021 ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» було сплачено 2097 грн, та в призначенні платежу вказано: «Сплата за газ та послуги з газопостачання за 300 м.куб. Поточні 12100 м.куб., Попередні - 11800 м.куб., 0/р НОМЕР_1».

Згідно меморіального ордеру № МB22632467 від 19.05.2021 ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» було сплачено 1048 грн, та в призначенні платежу вказано: «Сплата за газ та послуги з газопостачання за 150 м.куб. Поточні 12250 м.куб., Попередні - 12100 м.куб., 0/р НОМЕР_1».

ОСОБА_1 від АТ «Київоблгаз» отримано рахунок № НОМЕР_1 від 06.09.2021, згідно якого станом на 01.09.2021 року у відповідача обліковувалася заборгованість за розподіл (доставку) природного за вересень 2021 року в сумі 82,06 грн.

Також, ОСОБА_1 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» отримано рахунок № НОМЕР_1 від 06.09.2021 року , згідно якого станом на 01.09.2021 року у відповідача обліковувалася переплата за спожитий природний газ за серпень 2021 року в сумі 350,23 грн.

Згідно меморіального ордеру № МB 57095579 від 01.10.2021 ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» було сплачено вартість 2 куб.м. спожитого природного газу, та в призначенні платежу вказано: «Сплата за газ та послуги з газопостачання за 2 м.куб. Поточні 12252 м.куб., Попередні - 12250 м.куб., 0/р НОМЕР_1».

З 01.10.2021 року ОСОБА_1 змінив постачальника природного газу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» на Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

12.11.2021року Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» сформовано рахунок ОСОБА_1 на оплату послуг з постачання природного газу за жовтень 2021 року в сумі 882,82 грн.

03.11.2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» видано ОСОБА_1 довідку про наявність переплати за постачання природного газу по його особовому рахунку в розмірі 12,47 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання природного газу за період з 01 лютого 2021 року по 30 квітня 2022 року, в розмірі 5249 грн. 19 коп., суд першої інстанції посилався на те, що станом на лютий 2021 року у відповідача існувала заборгованість у сумі 4098,84 грн, проте вказана сума була сплачена ним і станом на серпень 2021 року позивачем у довідці визначено наявність переплати по особовому рахунку ОСОБА_1 у розмірі 350,23 грн. Наведене визнається та не заперечується сторонами, а тому, в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Крім того, в період з травня 2021 року по серпень 2021 року споживчий об`єм лічильника відповідача вказано - 0,00.

У вересні 2021 року позивачем визначено споживчий об`єм лічильника ОСОБА_1 і вже вказано 905,79куб.м. та нараховано суму в розмірі 6713,16 грн. Проте, доказів виникнення такого об`єму спожитого газу у відповідача (як то: акт звірки лічильника, подача показників лічильника споживачем) та нарахування позивачем вказаної суми боргу до суду не надано.

Таким чином, позивачем, всупереч вимог ст.ст. 76-82 ЦПК України, не доведено споживання відповідачем у вересні 2021 року газу в об`ємі 905,79 м.куб. та, відповідно, наявності заборгованості.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу», постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених цим Законом.

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, Правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Згідно пункту 4 розділу І вказаних Правил постачання природного газу здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем, крім випадків, передбачених законодавством України.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р за № 1382/27827 (надалі також Правила) постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Типовий договір), що розміщений на офіційному вебсайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Пунктами 22, 23, 24 Правил визначено, що оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання може провадитися: за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником.

Порядок оплати за поставлений газ визначається в заяві-приєднанні.

Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за договором на постачання природного газу через банківську платіжну систему, онлайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб.

Розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об`єм (обсяг) газу, визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди.

Розрахунковим періодом за договором постачання природного газу побутовим споживачам є календарний місяць, крім випадку зміни постачальника відповідно до розділів V та VI цих Правил, коли для попереднього постачальника розрахунковий період має визначатися як сума газових діб місяця, що передували даті зміни постачальника, а для нового - як сума газових діб місяця, наступних за датою зміни постачальника.

При здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції оплата рахунка (платіжного документа) постачальника має бути здійснена не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно з п. 31 Правил побутовий споживач має право зокрема, але не виключно, на отримання інформації про загальні умови постачання (у тому числі ціни), порядок плати за спожитий природний газ, права та обов`язки постачальника та побутового споживача, зазначення актів законодавства, якими регулюються відносини між постачальником і побутовим споживачем, наявні способи досудового вирішення спорів з постачальником, дані про фактичні нарахування (обсяг та вартість) за послуги з газопостачання та іншу інформацію відповідно до договору постачання природного газу;розірвання договору та/або відшкодування збитків в установленому законодавством порядку, зокрема цими Правилами;проведення звіряння розрахунків з підписанням відповідного акта;безоплатне отримання інформації про обсяги та інші показання власного споживання природного газу;інші права, передбачені цими Правилами та чинним законодавством.

Відповідно до п. 33 Правил постачальник має право, зокрема, але не виключно ініціювати припинення постачання природного газу побутовому споживачеві з урахуванням вимог цих Правил; безперешкодного доступу до лічильників газу, встановлених у побутового споживача, газу; проводити разом із побутовим споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта; інші права, передбачені цими Правилами та чинним законодавством.

У відповідності до п. 34 Правил постачальник зобов`язаний, зокрема, але не виключно надати побутовому споживачеві остаточний рахунок після зміни постачальника або розірвання договору постачання природного газу побутовим споживачам не пізніше, ніж через шість тижнів після такої зміни або розірвання договору; виконувати інші обов`язки, передбачені цими Правилами та чинним законодавством.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина перша, друга статті 81 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина третя статті 12, частина перша статті 81 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж.К. та інші проти Швеції» суд наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyondreasonabledoubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

У пункті 45 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року, яке набуло статусу остаточного 17 червня 2011 року, зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (…). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (…)».

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Оцінюючи надані позивачем докази, суд першої інстанції, застосувавши принцип ч.2 ст.81 ЦПК України «достатність доказів» відповідно до свого внутрішнього переконання прийшов до обґрунтованого висновку, що позивачем не надано доказів, які беззаперечно свідчили б про споживання відповідачем у вересні 2021 року газу в об`ємі 905,79 м.куб. та, відповідно, про наявність у відповідача заборгованості по оплаті спожитого газу.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що в період з травня 2021 року по серпень 2021 року споживчий об`єм лічильника відповідача вказано - 0,00, і вказаний факт визнається та не заперечується сторонами, а тому, в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Станом на серпень 2021 року позивачем у довідці визначено наявність переплати по особовому рахунку ОСОБА_1 у розмірі 350,23 грн.

Проте, у вересні 2021 року позивачем визначено споживчий об`єм лічильника ОСОБА_1 вже у розмірі 905,79 куб.м. і нараховано суму по оплаті в розмірі 6713,16 грн. Проте, доказів виникнення такого об`єму спожитого газу у відповідача (як то: акт звірки лічильника, подача показників лічильника споживачем) та обгрунтованості нарахування позивачем вказаної суми боргу до суду не надано.

З урахуванням викладеного вище, та, враховуючи те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності визначення відповідачу факту споживання природного газу в об`ємі 905,79 куб.м., як наслідок, правомірності нарахування відповідачу заборгованості по оплаті за вказаний об`єм природного газу, а відповідачем надано докази сплати вартості постачання природного газу, визначеного позивачем у відповідні місяці спірного періоду, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання природного газу за період з 01 лютого 2021 року по 30 квітня 2022 року в розмірі 5249 грн. 19 коп.

Доводи апеляційної скарги про те, що інформація, надана Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», про обсяги розподіленого природного газу відповідача за період з 01.02.2021 року по 17.10.2021 року є належним, допустимим, достовірним доказом у розумінні ст.ст.77 - 80 ЦПК України, який судом першої інстанції не взято до уваги, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

У відповідності до п. 34 Правил постачальник зобов`язаний, зокрема, але не виключно надати побутовому споживачеві остаточний рахунок після зміни постачальника або розірвання договору постачання природного газу побутовим споживачам не пізніше, ніж через шість тижнів після такої зміни або розірвання договору; виконувати інші обов`язки, передбачені цими Правилами та чинним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, позивачем не заперечується, що 01.10.2021 року ОСОБА_1 змінив постачальника природного газу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» на Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України».

Таким чином, в силу прямої вказівки п.34 Правил позивач зобов`язаний був, не пізніше, ніж через шість тижнів після такої зміни, надати відповідачу остаточний рахунок на оплату наявної заборгованості за постачання природного газу.

Поряд з цим, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу виконання ним вказаних вище приписів п.34 Правил.

В свою чергу, інформацію АТ «Київоблгаз» про обсяги розподіленого природного газу відповідача за період з 01.02.2021 року по 17.10.2021 року долучено позивачем до матеріалів позову лише до відповіді на відзив, який датований 04.11.2022 року. Крім того, з вказаної інформації неможливо встановити дату її складання; неможливо встановити підставу складання АТ «Київоблгаз» такого документу; до вказаної інформації не надано документів на підтвердження повноважень провідного фахівця відділу комерційного балансування АТ «Київоблгаз» на складання та підписання від імені вказаного оператора ГРМ таких документів; вказаний документ не містить печатки АТ «Київоблгаз».

Позивачем ж самостійно у довідці за серпень 2021 року визначено наявність переплати по особовому рахунку ОСОБА_1 у розмірі 350,23 грн.

Таким чином, інформація АТ «Київоблгаз» про обсяги розподіленого природного газу відповідача за період з 01.02.2021 року по 17.10.2021 року не є беззаперечним доказом для визначення споживчого об`єму лічильника ОСОБА_1 у вересні 2021 року на рівні 905,79 куб.м, оскільки, як правильно вказано судом першої інстанції, таким доказом міг би бути або акт звірки лічильника, або подача показників лічильника споживачем, проте, такі докази позивачем не надані.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПКУкраїни, та вжив необхідних заходів для повного та всебічного встановлення обставин справи, а тому посилання позивача на порушення судом першої інстанції принципу змагальності сторін та наявності обставин, які викликають сумніви в його об`єктивності, є безпідставними.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 89, 263-264 ЦПК України повно та всебічно з`ясував обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку провідмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання природного газу за період з 01 лютого 2021 року по 30 квітня 2022 року в розмірі 5249 грн. 19 коп.

Таким чином, доводи, викладені представником позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» адвокатом Кислощук Яною Сергіївною в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2022 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» адвоката Кислощук Яни Сергіївни.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» адвоката Кислощук Яни Сергіївни залишено без задоволення, а судове рішення без змін, тому розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» адвоката Кислощук Яни Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді: