Справа № 953/7632/22
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2023 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді - Муратової С.О.,
за участю секретаря судового засідання - Юхно Є.С.,
представника позивача - адвоката Скородєлова С.В.,
відповідача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про зміну розміру аліментів, -
26.12.2022 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить зменшити розмір аліментів ,які стягуються на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2008 у справі №2-2409/08/16, а саме: стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.
На обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що позивач та відповідач є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2008, яке змінено ухвалою Харківського апеляційного суду від 29.10.2008, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 01.04.2008 і до його повноліття, видано виконавчий лист. З 23.06.2008 істотно змінилися обставини, що мають значення при вирішенні питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, а саме: сімейний стан. Позивач став батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Отже, у сім`ї платника аліментів ОСОБА_2 з`явився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якому він за законом зобов`язаний надавати утримування. Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 19.09.2017 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітну (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.09.2017 і до досягнення дитиною віку повноліття. Між тим, вказаними рішеннями судів стягнуто з позивача аліменти на утримання його неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітну )доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу, і позивач добросовісно виконує свій обов`язок та не заперечує проти сплати аліментів на утримання обох дітей в рівному розмірі. Позивач працює, є військовослужбовцем, отримує дохід та сплачує аліменти, заборгованості зі спали аліментів немає. За таких обставин позивач змушений звернутись до суду з цим позовом. Оскільки в платника аліментів ОСОБА_2 змінився сімейний стан - з`явився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якому він за законом зобов`язаний надавати утримування, то це є підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2008. Крім того, як вбачається з довідки про доходи №102 від 20.12.2022, розмір заробітної плати позивача становить від 135 215,61 грн. до 118 524,00 грн. З 16.11.2022 утримання аліментів буде провадитися з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством зокрема додаткової винагороди, яка виплачується па період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не мас постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. З урахуванням наведеного сума аліментів, що стягуватиметься з позивача в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) з грудня 2022 року становитиме приблизно 19 754,00 грн. Таким чином, зміна розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1/4 на 1/6 частини всіх видів заробітків (доходів) фактично не призведе до зменшення СУМИ аліментів, що стягуватиметься з позивача, при цьому буде забезпечена рівність прав обох дітей на утримання від батька та такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та гарантованого державною прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.12.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 26).
30.01.2023 до канцелярії суду надійшов відзив ОСОБА_9 на позовну заяву, в якому вона зазначила, що повністю не визнає позов та заперечує проти позовних вимог виходячи з наступного. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на ту обставину, що з моменту винесення рішення суду 23.06.2008 про стягнення з нього аліментів на першу дитину - ОСОБА_8 , в нього змінився сімейний стан, а саме: народилася друга дитина - син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В зв`язку із чим він сплачує на другу дитину аліменти в розмірі 1/6 частини від свого доходу, згідно Рішення Великобурлуцького районного суду Харківській області. Тому він вважає, що є підстави за ст. 192 СК України для зменшення розміру стягуваних аліментів на першу дитину - сина ОСОБА_8 з 1/4 до 1/6 частини свого доходу. На думку позивача це фактично не призведе до зменшення суми аліментів, а також зрівняє у правах його дітей на отримання аліментів в рівних частинах. Позивач надав до суду копію скороченого рішення по справі № 616/676/17. Згідно вказаного рішення позов проти нього було задоволено частково, з позивача стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини від доходу. Якщо дослідити повне рішення суду, то в ньому зазначено, що позивач заявляв заперечення проти стягнення з нього аліментів на другу дитину в розмірі 1/4 частини від заробітку, посилаючись на наявність дитини від першого шлюбу та стягнення на неї аліментів в 1/4 частині від заробітку. Суд з урахуванням обставин справи, інтересів дитини та можливостями позивача тоді прийшов до вказаного висновку. При винесенні рішення щодо другої дитини суд присудив саме таку частку (1/6), а не більшу, оскільки позивач вже сплачував своїй першій дитині саме 1/4 частку від доходу. В той же час позивач звертається із цим позовом в якому просить зменшити частку аліментів обґрунтовуючи його народженням іншої дитини та стягнення на неї аліментів в частці 1/6 від доходу. Також позивач в позові зазначає про зміну обставин саме з 23.06.2008. Однак жодних доказів про те, які саме обставини (крім народження другої дитини) і в чому саме змінилися, не надає. Зокрема позивач не надав доказів, що в порівнянні з обставинами, які існували на час винесення судового рішення, в нього відбулися значні зміни, які в свою чергу унеможливлюють сплату ним встановленого судом розміру аліментів (значне зменшення доходів, наявність хвороби, інвалідності тощо). Враховуючи наявну судову практику та тлумачення норм діючого законодавства сама по собі обставина народження іншої дитини не є достатньою підставою для перегляду розміру аліментів. До того ж суперечить аргументам позивача і той факт, що після народження другого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , минуло більше 12 років, і тільки тепер позивач звертається із цим позовом з посиланням на народження другої дитини. Викладене обґрунтовано свідчить про те, що позивач піклується не про інтереси своїх дітей, а про власні інтереси - зменшити розмір аліментів. Формально зменшення розміру аліментів першій дитині зрівняє їх розмір для обох дітей. Однак при цьому в будь-якому разі погіршиться становище першої дитини. Тобто при задоволенні позову жодній дитині краще не стане. А стане гірше одному із дітей. Ось яка ціна «рівності», яку пропонує встановити батько. Зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Аргументи позивача про те, що зменшення розміру частки стягнення з нього аліментів не спричинить фактичне зменшення розміру аліментів в певній грошовій сумі є логічно суперечливим та не відповідає діючому законодавству. І при цьому погіршиться матеріальне забезпечення першої дитини. Що явно суперечить найкращим інтересам дитини. Крім того, повідомляє, що вона 26.07.2013 уклала новий шлюб та взяла інше прізвище. Тобто на час подання цієї позовної заяви в мене прізвище не ОСОБА_10 , а ОСОБА_11 . Таким чином фактично позивач зазначив в позові неналежного відповідача. З огляду на викладене позовні вимоги є безпідставними та незаконними. Такими що погіршують матеріальне становище дитини і не відповідають її найкращим інтересам. Позивачем не доведені обставини, які б давали підстави для зменшення розміру аліментів. Просила в задоволенні позову відмовити, судові витрати покласти на позивача (а.с. 30-33).
21.02.2023 до канцелярії суду надійшли заперечення ОСОБА_9 , в яких вона зазначила, зокрема, що відповідач повністю відхиляє викладені позивачем у відповіді на відзив пояснення, міркування і аргументи з наступних мотивів. При винесенні судових рішень, якими позивача зобов`язано сплачувати аліменти, суди на підставі встановлених обставин встановили справедливий розмір аліментів на кожну дитину. При цьому при присудженні аліментів на другу дитину суд врахував наявність у позивача першої дитини, та його обов`язок з її утримання. Враховуючи наявну судову практику та тлумачення норм діючого законодавства сама по собі обставина народження іншої дитини та/або зміна матеріального стану не є достатньою підставою для перегляду розміру аліментів, які стягуються на першу дитину. Більш того навіть за наявності таких обставин суд має право, а не зобов`язаний прийняти рішення про зміну аліментів. Позивач у відповіді на відзив вважає, що факт зміни його матеріального становища є доведеним. Оскільки народження другої дитини та обов`язок з її утримання, свідчить про погіршення його фінансового становища. Відповідач вважає, що такий висновок позивача є хибним. Він зобов`язаний довести, як сам факт погіршення свого матеріального стану, так і те, що зміна його матеріального стану унеможливлює сплату ним аліментів у раніше встановленому розмірі. Позивач в відповіді на відзив зазначає про зміну обставин саме з 23.06.2008 (з моменту присудження аліментів на першу дитину). Не зрозуміло, яке це має значення для даної справи, оскільки позивач одночасно наполягає на зміні обставин саме після народження другої дитини. В той же час позивач не надає жодних доказів про те, які саме обставини (крім народження другої дитини та нібито погіршення матеріального стану) і в чому саме змінилися, не надає. Зокрема позивач не надав доказів, що в порівнянні з обставинами, які існували на час винесення судового рішення про стягнення аліментів на другу дитину, в нього відбулися значні зміни. Які в свою чергу унеможливлюють сплату ним встановленого судом розміру аліментів. За логікою позивача, якщо у платника аліментів народилася друга дитина то в нього автоматично погіршився матеріальний стан, а тому суд зобов`язаний зменшити розмір аліментів на першу дитину. Звертаю увагу суду, що позивач так і не пояснив чому він не звернувся до суду відразу після народження другого сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а звернувся коли вже минуло більше 12 років з дня його народження. Таким чином посилання позивача на зміну свого сімейного стану та зміну матеріального стану не є обов`язковими і достатніми підставами для зменшення розміру аліментів. Позивач вимагаючи зменшити та нібито зрівняти розмір аліментів на дітей про цих дітей по суті забув. Ні в позовній заяві, ні в інших заявах по суті справи позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про зменшення розміру аліментів, жодного разу не згадав і не врахував особливості дітей та їх реальні потреби. Хоча кожна дитина індивідуальна, має свої потреби. Однакових дітей не буває. Саме тому суди при розгляді позовів про стягнення аліментів визначають їх розмір насамперед виходячи з особливостей та потреб дітей, і суди не пов`язані конкретними розмірами аліментів. Також позивач зазначає, що розмір його заробітної плати змінився. Однак позивач не зазначає, які наслідки це для нього має. Зокрема позивач не довів і не надав доказів, що зміна розміру його зарплати унеможливлює ним сплату аліментів у раніше встановленому судом розмірі. Відповідач не заперечує і повністю виконує свій обов`язок з матеріального утримання дитини не менше ніж в рівній з позивачем мірі. Позивач не обґрунтовував свою позовну заяву обставиною, що вона нібито не виконує в рівній мірі свій обов`язок з матеріального утримання дитини. Більш того, предмет спору інший. Тому аргументи позивача, що відповідач не надала жодних доказів про виконання свого обов`язку з утримання дитини, а також про цільове витрачання аліментів є взагалі недоречними. З огляду на викладене, аргументи та висновки позивача, викладені ним у відповіді на відзив є необґрунтованими, такими що не відповідають діючому законодавству України, суперечать інтересам дітей, і не дають підстав для зменшення розміру аліментів. Просила відмовити в задоволенні позову повністю (а.с. 53-55).
Позивач ОСОБА_2 в ході розгляду справи підтримав позовну заяву, просив задовольнити її в повному обсязі.
Представник позивача адвоката Скородєлов С.В.в судовому засіданні підтримав позовну заяву в повному обсязі, заперечення відповідача вважав необґрунтованими та безпідставними.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовної заяви в повному обсязі, підтримала подані відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, подані нею до канцелярії суду.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, надані в ході розгляду справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Згідно копії повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.12.2022, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , батьки: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 (а.с. 9).
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2008 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , на утримання сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі частини всіх доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 01.04.2008 і до його повноліття (а.с. 12-14).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 06.12.2010, ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_5 , батьки: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_7 (а.с. 10).

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 19.09.2017 стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 (п`ятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 07.09.2017 і до досягнення дитиною віку повноліття (а.с. 20).

Згідно копії довідки про доходи №30 від 02.02.2023, виданої ОСОБА_2 військовою частиною НОМЕР_4 , з серпня 2022 року по січень 2023 року ОСОБА_2 нарахована заробітна плата в т.ч. у натуральній формі усього 639639,76 грн. Згідно виконавчого листа від 23.06.2008 по справі №2-2409/08/16 сплачуються аліменти на ОСОБА_4 у розмірі . За півроку сума складає 53461,42 грн. Згідно виконавчого листа від 19.09.2017 по справі 616/676/17 платяться аліменти на ОСОБА_13 у розмірі 1/6. За півроку сума складає 38846,16 грн. (а.с. 50).

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки від іншого шлюбу з ОСОБА_7 має сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на якого він також за рішенням Великобурдуцького районного суду Харківської області від 19.09.2017 сплачує аліменту в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, а тому на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей, однак на утримання сина ОСОБА_4 , він, за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2008, сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2008 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей на утримання яких він сплачує аліменти у розмірі та 1/6 частки всіх доходів відповідно, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_3 сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та суперечитиме його інтересам.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав до задоволення позовної заяви ОСОБА_2 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану народження другої дитини від іншого шлюбу, на утримання якої він також виплачує аліменти, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28.05.2021 №715/2073/20 (провадження №61-1031св21).

На підставі викладеного, керуючись ст. 51, 129 Конституції України, ст. 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 273, 274, 275 ЦПК України, ст. 141, 150, 179, 180-182, 184, 191 СК України, ст. 3, 6, 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про зміну розміру аліментів відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, до Харківського апеляційного суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua.
Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Представник позивача: адвокат Скородєлов Сергій Володимирович (61052, м. Харків, вул.. Полтавський шлях, буд. 13/15).
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Суддя С.О. Муратова