ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2810/23 Справа № 202/8451/22 Суддя у 1-й інстанції - Слюсар Л.П. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2022 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа ОСОБА_2 (суддя першої інстанції Слюсар Л.П. повний текст ухвали складено 19 грудня 2022 року)

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на дії державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа ОСОБА_2 ,в якій просила:Визнати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №69046845, здійснений державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) неправомірним; зобов`язати Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №69046845 з актуальною сумою заборгованості зі сплати аліментів 20950,36 грн; зобов`язати Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) внести відомості щодо боржника ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 до Єдиного реєстру боржників; зобов`язати Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; зобов`язати Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) накласти арешт на кошти на банківських рахунках боржника ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 в межах суми заборгованості за аліментами; зобов`язати Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) винести та відправити за місцем роботи боржника ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника в розмірі 70% доходів ОСОБА_2 .
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпопетровська від 12 грудня 2022 року в задволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа ОСОБА_2 відмовлено.
Із вказаною ухвалою суду не погодилась ОСОБА_1 , та подала апеляційну скаргу, вважає, що при постановленні оскаржуваної увхвали, судом першої інстанції було порушено норми матеріального права.
В обґгрунтування доводів скарги зазначила, що матеріали виконавчого провадження № 69046845 містять відомості, які підтвреджують, що сплачені боржником кошти 11.03.2022 року, 28.04.2022 року та 13.10.2022 року не були аліментами, а були добровільною допомогою.
ОСОБА_1 просила ухвалу Індустріального районного уду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2022 року скасувати та ухвалити рішення про її задоволення в повному обсязі.
Від Державного виконавця Качур О.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу. в якому вона зазначила, що на данний час у ОСОБА_2 заборгованість зі сплати аліментів відсутня, була погашена добровільно.
Від ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала та просила їх задовольнити.
ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що знаходячись на фронті, завжди своєчасно сплачував аліменти але можливо не в усіх призначеннях платежу було зазначено, що переказані кошти є аліментами, заборгованості по аліментах не має.
ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у Новомосковському відділі державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), перебуває виконавче провадження ВП №69046845 з виконання судового наказу № 202/607/22 від 09.03.2022 року, виданого 18.03.2022 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з 26.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав чинності 09 березня 2022 року.
19.05.2022 року постановою державного виконавця Новомосковському відділі державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження.
Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем, встановлено, що боржник проходить військову службу у в/ч НОМЕР_2 Національної Гвардії України.
Державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_4 14.06.2022 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та постанову направлено до бухгалтерії військової частини.
Відповідно до звіту про здійснення відрахування та виплати Військової частини № НОМЕР_2 щодо ОСОБА_2 за постановою від 14.06.2022 року ВП №69046845, виданою за судовим наказом №202/607/22 від 18.03.2022 року на користь ОСОБА_1 заборгованість на 01.09.2022 року складає 21429,23 грн.
16 вересня 2022 року стягувач ОСОБА_1 звернулася до державного виконавця Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Качур Олени Вікторівни з клопотанням про застосування заходів примусу до боржника ОСОБА_2
13.10.2022 року до Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) надійшла заява ОСОБА_2 про перерахунок заборгованості у зв`язку з самостійною оплатою боргу в розмірі 20000 грн. Оплата підтверджується платіжним дорученням №P24AP24AC9244 від 11.03.2022 року про перерахування ОСОБА_1 10000 грн. та платіжним дорученням №P24AP24AС2954 від 28.04.2022 року про перерахування ОСОБА_1 10000 грн.
Державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_4 направлено Військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України вимогу для коректного нарахування заборгованості та проведення утримань врахувати що розмір аліментів зменшено на 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 23.09.2022 року. Зазначено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.08.2022 року зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з єдиної частини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) на єдину частку у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 23.09.2022 року. Заборгованість по аліментам в сумі 21400 грн. боржником самостійно сплачена в повному обсязі.
Залишок заборгованості в сумі 1407,04 грн. перераховано ОСОБА_2 стягувачу ОСОБА_1 платіжним дорученням платіжним дорученням №P24AP24A370103518D08277.
Скаржник вважає дії державного виконавця, щодо здійснення перерахунку заборгованості боржника за аліментними платежами з урахуванням сплачених боржником ОСОБА_2 20000 грн. неправомірними, а тому просила зобов`язати Новомосковський відділ державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням №69046845 з актуальною сумою заборгованості зі сплати аліментів 20950,36 грн. та застосувати заходи примусу.
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції дійшов висновку, що у державного виконавця були відсутні підстави для неврахування сплачених платником аліментів сум в добровільному порядку, та згідно з чинним законодавством державним виконавцем проведено перерахунок заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням сплачених боржником коштів
Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно зі ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом ч. 1, п.1 ч.2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Згідно ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 13 січня 2021 року у справі № 2-751/2007 вказано, що право на обрання порядку звернення до суду належить заінтересованій особі. В свою чергу, суд має захистити інтереси особи, незалежно від обраного нею способу, як в порядку позовного провадження, так і в порядку контролю за виконанням судового рішення.
Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.
Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, в тому числі, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником.
Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 71 Закону визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця.
Вказана норма про щомісячне обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів діє з 05 жовтня 2016 року з набранням чинності Законом України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження».
Відповідно до п.п.3, 4 Розділу 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, у разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.
Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.
З матеріалів справи вбачається, що судовий наказ №202/6047/22 від 09 березня 2022 року було отримано в особистому кабінеті електронного суду 10.03.2022 в 16:35, дата набрання законної сили (ДНЗС) 09.03.2022 року, а тому враховуючи складні відносини з дружиною та не бажаючи утворення боргу ОСОБА_2 почав самостійно сплачувати аліменти до подачі ОСОБА_1 судового наказу на виконання, а саме 11.03.2022 року та 28.04.2022 року і відповідно сплатив по 10000 грн., а всього 20000 грн.
13 жовтня 2022 року ОСОБА_2 подав заяву про перерахунок заборгованості з урахуванням сплачених ним сум та були надані відповідні квитанції, які підтверджують перерахування ним коштів стягувачу та відповідно і сплачено залишок боргу в розмірі 1407,04 грн.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що боржником були надані копії квитанцій про здійснення платежів 11.03.2022 року 28.04.2022 року та 13.10.2022 року, у державного виконавця не було підстав їх не враховувати.
Посилання в апеляціній скарзі, що перший платіж було зроблено до видачи судового наказу,є безпідставним, ослькільки як вбчається, з матеріалів справи, судовий наказ було видано 09.03.2022 року, який боржник отримав на електронну пошту, та з урахуванням цього зробив більший платіж ніж було встановлено в судовому наказі, за для невиникнення заборгованості, оскільки нарахування аліментів починалось з 26 січня 2022 року.
Також слід зазначити, що посилання в апеляційній скарзі на пояснення ОСОБА_2 від 25 березня 2022 року суд апеляційний інстанції не враховує, оскільки дані пояснення були надані в межах цивільної справи № 202/606/22 та не мають жодного відношення до розгляду даної справи.
Посилання в апеляційінй скарзі на Постанову Верховного Суду у справі № 753/14154/19 від 14.07.2021 року не може бути застосовано в межах даної справи, оскільки, на практику яку посилається заявниця, аліменти стягувались з боржника в примусовому в порядку, а в межах даної справи заборованість було погашено добровільно.
В межах даної справи, між сторонами ніяких зобов`язань укладено не було, про що вірно було зазначено судом першої інстанції.
Верховний Суд у своїй постанові від 26 травня 2021 року у справі №569/11466/20 указав, що норми права не містять заборони для державного виконавця під час визначення розміру заборгованості по аліментам враховувати суми, які сплачені боржником без призначення платежу. А встановленню підлягає наявність або відсутність інших правовідносин між подружжям, які могли б бути підставою для зарахування спірних сум, не в рахунок погашення заборгованості по аліментам, а в рахунок погашення інших зобов`язань.
Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що державним виконавцем правомірно було враховано кошти, сплачені боржником стягувачці, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у державного виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувача й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій.
Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 642/6906/16-ц (провадження № 61-26229св18), від 18 листопада 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-7500св20) від 26 травня 2021 року у справі № 569/11466/20 провадження № 61-1534св21.
ЄСПЛ вказував у своїх рішеннях, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновкам суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 13 квітня 2023 року.

Головуючий-суддя О. В. Халаджи