ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-83/2005 Номер провадження 22-ц/814/669/23Головуючий у 1-й інстанції Даниленко Т.П. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хіль Л.М.

суддів: Гальонкіна С.А., Карпушина Г.Л.,

при секретарі Бродській В.О.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляхової Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м. Полтава апеляційні скарги ОСОБА_1 та Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2022 року

у справі за скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляхової Тетяни Борисівни,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року адвокат Шматько Тетяна, яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулась до місцевого суду із вказаною скаргою, у якій просила:

- визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляхової Т.Б. щодо складання розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 15.10.2020 із зазначенням суми заборгованості у розмірі 15128,78 грн.;

- визнати неправомірним та скасувати розрахунок старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляхової Т.Б. від 15.10.2020.

Скаргу обґрунтовувала тим, що на виконанні старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Ляхової Т.Б. перебувало виконавче провадження №51844395 з виконання виконавчого листа № 2-83/2005про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі частини з усіх видів заробітку на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття.

У зв`язку з досягненням повноліття сина боржника, 25.09.2018 року старшим державним виконавцем Ляховою Т.Б. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 51844395.

Вказувала, що 06.11.2018 року старшим державним виконавцем Ляховою Т.Б. було зроблено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, яким встановлено,що заборгованість відсутня, однак в подальшому на підставі заяви стягувача ОСОБА_1 13.02.2020 року виконавче провадження було відновлено.

Зазначала, що державним виконавцем 15.10.2020 року виконано розрахунок заборгованості без врахування платежів за період з 2005 по 2010 роки та на підставі невірного попереднього розрахунку.

Вважає, що державним виконавцем не було повно досліджено усі матеріали справи, не встановлено дійсну суму заборгованості, в даному випадку її відсутність, не взято до уваги розрахунок від 06.11.2018 року та усі квитанції відповідно до довідок про доходи ОСОБА_4 , що були долучені до матеріалів виконавчого провадження, які підтверджують відсутність заборгованості ОСОБА_4 зі сплати аліментів.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2022 року скаргу адвоката Шматько Тетяни Миколаївни в інтересах боржника ОСОБА_4 задоволено.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляхової Тетяни Борисівни по складенню розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 15.10.2020 року у виконавчому провадженні № 51844395.

Визнано неправомірним та скасовано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 15.10.2020 року у виконавчому провадженні №51844395, складений старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляховою Тетяною Борисівною.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , прохала скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що місцевим судом не враховано, що квитанції, які були надані представником боржника до суду, державним виконавцем вже були враховані раніше.

Вказує, що в матеріалах справи наявна копія постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.08.2010 року та розрахунок заборгованості по аліментах державного виконавця ВДВС Харківського РУЮ Харківської області Гончаренко О.А.

З наданого розрахунку вбачається, що його складено за період з 2004 по 2010 рік враховуючи кошти сплачені на надані боржником квитанції.

Так, станом на 01.08.2010 року заборгованість по аліментах складає 15709, 49 грн. яка на даний не погашена.

Вказаний розрахунок ОСОБА_4 не оскаржено.

Вказувала, що на підставі її скарг старшим державним виконавцем Київського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) Ляховою Т.Б. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження та зроблено розрахунок заборгованості від 15.10.2020 року.

Також із вказаною ухвалою не погодився Київський ВДВС у м. Харкові, подавши апеляційну скаргу через представника ОСОБА_6 , яка прохала скасувати ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2022 року з підстав порушення норм процесуального та матеріального права та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_4 .

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, приходить до висновку, що скарги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Місцевим судом встановлено, що 14.01.2005 року Харківським районним судом Харківської області видано виконавчий лист № 2-83/2005 про стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття.

Виконавчий лист перебував на виконанні Червонозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), після чого надійшов до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

На час розгляду справи на виконанні старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляхової Т.Б. перебуває виконавче провадження № 51844395 від 01.07.2016 року з виконання виконавчого листа № 2-83/2005, виданого 14.01.2005 року Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі частини з усіх видів заробітку на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його повноліття (копія свідоцтва про народження додається).

Місцевим судом також встановлено, що починаючи з квітня 2005 року ОСОБА_4 сплачував аліменти на утримання свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями квитанцій про сплату, які містяться в матеріалах справи (оригінали квитанцій оглянуті судом в судовому засіданні).

25.09.2018 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляховою Т.Б. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до вимог п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

06.11.2018 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляховою Т.Б. було здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів та встановлено, що на момент досягнення дитиною повноліття заборгованість становила 19687,11 грн та сплачено 19687, 91 грн, а тому на момент закінчення виконавчого провадження заборгованість відсутня.

13.02.2020 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляховою Т.Б. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 51844395.

15.10.2020 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляховою Т.Б. складено розрахунок заборгованості, згідно з яким розмір заборгованості ОСОБА_4 становить 15128,78 грн.

Задовольняючи скаргу місцевий суд виходив з того, що дії державного виконавця по нарахуванню заборгованості зі сплати аліментів не узгоджуються із вимогами п.4 розділу 15 Інструкції з організації примусового виконання рішень, ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» та вимогами ст.195 Сімейного кодексу України і заявником зазначені розрахунки спростовано належним чином.

Проте, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Відповідно до статей 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя,суд захищає права,свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб,визначений законом або договором.

Згідно статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частини друга, третя статті 451 ЦПК України).

За змістом частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно норм частин третьої, четвертої, восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» сума заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України; спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, в тому числі, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником.

Згідно з частинами першою, другою статі 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, пункти 3, 4 розділу 16, встановлено, що у разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Таким чином, доказами для здійснення виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах, є будь-які документи, що містять інформацію про одержаний боржником заробіток або інший дохід та сплачені аліменти, які можуть бути одержані виконавцем як від боржника, так і від стягувача, що є їх обов`язком у виконавчому провадженні.

Згідно частини 2 статті 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Пунктом 3 Розділу XVI Інструкції визначено, що у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:

звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання (пункт 4 Розділу XVI).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця»

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2021 року в справі № 758/10761/13-ц зроблено висновок, що «загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії».

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 572/2303/19 вказано, що «відповідно до частини третьої статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчисляється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановивши, що матеріалами виконавчого провадження підтверджена наявність певного боргу по аліментам з боку заявника, а останній не був позбавлений подати такі докази на спростування наявного у виконавчому провадженні розрахунку, проте належними та допустимими доказами не спростував, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, прийшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги».

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Твердження суду про те, що при складанні розрахунку від 25.08.2015 року, який став підставою для оскаржуваного розрахунку від 15.10.2020 року, не було враховано сплачені боржником кошти за період з 2005 по 2010 роки, а також невірний розрахунок за наявними сумами за періоди з 2010 по 2014 роки, тому розрахунок заборгованості ОСОБА_4 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 від 15.10.2020 року підлягає скасуванню є передчасним.

В матеріалах справи наявна постанова про закінчення виконавчого провадження від 12.08.2010 року та розрахунок заборгованості по аліментах державного виконавця ВДВС Харківського РУЮ Харківської області Гончаренко О.А.

З вказаного розрахунку вбачається, що його складено за період з 2004 по 2010 рік враховуючи сплачені та надані боржником квитанції. Заборгованість складає 15709, 49 грн.

Таким чином судом першої інстанції не враховано, що квитанції надані представником боржника ОСОБА_4 вже були враховані державним виконавцем раніше.

Таким чином, борг накопичений до 01.08.2010 року у розмірі 15709, 49 грн. залишився не погашений.

Із матеріалів справи вбачається, що 13.02.2020 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляховою Т.Б. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження № 51844395.

15.10.2020 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляховою Т.Б. складено розрахунок заборгованості, згідно з яким розмір заборгованості ОСОБА_4 становить 15128,78 грн.

Апеляційний суд зауважує, що державний виконавець здійснив розрахунок заборгованості по аліментах у відповідності до вимог чинного законодавства та його дії відповідають вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» та Сімейного кодексу України, отже, підстави для задоволення скарги, зобов`язання вчинити дії та скасування розрахунку відсутні.

Таким чином, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, судове рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст. 374, ч.1 ст. 376, 381- 384, 389 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Київського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) задовольнити.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 20 січня 2022 року скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ляхової Тетяни Борисівни відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя : Л.М. Хіль

Судді: С.А. Гальонкін

Г.Л. Карпушин