Справа № 471/347/23
Провадження №2/471/117/23
Номер рядка звіту 29
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2023 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Гукова І.Б.,

за участю секретаря Холоденко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Братське цивільну справу № 471/347/23 за позовом ОСОБА_1 до Новомар`ївської сільської ради Вознесенскього району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом Новомар`ївської сільської ради Вознесенскього району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

В своєму позові позивач зазначає, що 04 червня 2002 року між позивачем та ОСОБА_2 , від імені якого діяла ОСОБА_3 на підставі Доручення №160 від 16.04.2002 року, виданого Григорівською сільською радою Братського району Миколаївської області, укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 .

Договір в цей же день було зареєстровано універсальною товарною біржею РіКо-Альянс в журналі реєстрації біржових угод за № 3-67.

Зобов`язання по цьому договору сторонами було виконано в повному обсязі: позивач сплатив продавцю оговорену суму - 1000 грн., а той віддав документи на будинок та ключі від нього.

Право власності на вказаний будинок, відповідно до п.8 Договору, ОСОБА_1 зареєстрував в Вознесенському МБТІ, про що свідчить реєстраційний напис на правовстановлюючому документі № 60 від 09.07.2002 року.

Після чого позивач став проживати в даному будинку разом із сім`єю, користуватись ним та прибудинковою територією, будівлями та спорудами біля нього.

В даний час виникло питання щодо реєстрації місця проживання в даному будинку дітей позивача при отриманні ними паспорта громадянина України.

Звернувшись до відповідного державного реєстратора позивачу було відмовлено у реєстрації місця проживання, так як вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який посвідчує право власності на будинок, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Однак, нотаріально посвідчити договір в нотаріальній конторі позивач не має можливості. Таким чином, оскільки сторони договору купівлі-продажу досягли згоди щодо всіх умов договору, що підтверджується підписами сторін, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір зареєстрований в МБТІ, тому позивач набув право власності на спірне майно і правомірно володів ним.

Представник позивача до початку судового засідання звернулась із заявою, в якій підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила справу слухати без їх участі.

Відповідач в судове засідання не з`явились, надіслали до суду заяву в якій просили слухати справу без їх участі та вирішення питання залишити на розсуд суду.

Дослідивши надані докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

04 червня 2002 року між позивачем та ОСОБА_2 , від імені якого діяла ОСОБА_3 на підставі Доручення №160 від 16.04.2002 року, виданого Григорівською сільською радою Братського району Миколаївської області, укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 . Договір було зареєстровано універсальною товарною біржею "Ріко- Альянс" в журналі реєстрації біржових угод за № 3-67. (а.с. 12-13).

Зобов`язання по договору позивачем було виконано в повному обсязі: він сплатив оговорену суму 1000 грн. за купівлю вказаного майна, а продавець віддав документи на будинок та ключі від нього.

Право власності на вказаний будинок АДРЕСА_2 і зареєстровано в Вознесенському МБТІ 09 липня 2002 року, реєстраційний номер № 60 (а.с 17).

В даний час виникло питання щодо реєстрації місця проживання в даному будинку дітей позивача при отриманні ними паспорта громадянина України.

Звернувшись до відповідного державного реєстратора позивачу було відмовлено у реєстрації місця проживання, так як вказаний договір купівлі-продажу, не оформлений нотаріально, не являється документом, який посвідчує право власності на будинок, оскільки відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Тому, оскільки цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 01 січня 2004 року, а саме договір купівлі-продажу житлового будинку було укладено 31 січня 2000 року, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Відповідно до ст. 224 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р., який діяв на час укладення угоди), за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Зобов`язання за договором купівлі-продажу магазину сторонами були виконанні.

Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося.

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу № 3-152 від 04 червня 2002 року, укладеним на універсальній товарній біржі Ріко-Альянс; крім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку, з господарськими спорудами та будівлями.

Судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265, 280, 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Новомар`ївської сільської ради Вознесенскього району Миколаївської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку, з господарськими спорудами та будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені якого діяла ОСОБА_3 на підставі Доручення №160 від 16.04.2002 року, виданого Григорівською сільською радою Братського району Миколаївської області, на суму 1000 гривень, та зареєстрований універсальною товарною біржею "РіКо-Альянс", 04 червня 2002 року за №3-67.

Судові витрати залишити за позивачем.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - Новомар`ївська сільська рада Вознесенського району Миколаївської області, місце розташування: вул. Данила Галицького, 24, с. Новомар`ївка Вознесенського району Миколаївської області, .

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду.

СуддяІ.Б. Гукова