Справа № 309/1811/21
Провадження № 2/309/469/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Довжанин М.М.

за участю секретаря судового засідання Продан Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14977,00 гривень матеріального збитку, спричиненого пошкодженням автомобіля, 2000,00 гривень за оплату послуг оцінювача по визначенню вартості матеріального збитку та судові витрати в справі у вигляді судового збору в сумі 908,00 гривень і витрат на професійну правову допомогу в сумі 8000,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 січня 2021 року, близько 15:00 години на території Хустської центральної районної лікарні відбулася дорожньо- транспортна пригода за участю потерпілої ОСОБА_1 та особи, що завдала шкоди ОСОБА_2 . Останній, порушивши правила дорожнього руху, рухаючись заднім ходом на автомобілі «Hyundai Tucson», номерний знак НОМЕР_1 , не переконавшись у тому, що маневр безпечний, скоїв наїзд на автомобіль ОСОБА_1 , марки КІА Sportage, номерний знак НОМЕР_2 , чим спричинив потерпілій матеріальні збитки у виді пошкодження передньої лівої дверки транспортного засобу.

Вина ОСОБА_2 у вчиненому ДТП підтверджується постановою Хустського районного суду від 17.05.2021 року, та іншими матеріалами, складеними працівниками поліції, які виїжджали на місце ДТП (протоколом ДПР18 №087837, поясненнями потерпілої та свідка ОСОБА_3 , схемою ДТП).

Згідно довідки про дорожньо - транспортну пригоду №767567, виданої 08.02.2021 ОСОБА_2 оформленого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не мав.

Вважає, що вартість матеріального збитку, спричиненого пошкодженням її автомобіля, яка визначена у звіті №12/02/2021 від 06.02.2021 оцінювача ОСОБА_4 та становить 14977,09 гривень, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, тобто стягненню на її користь з відповідача.

Крім того, стягненню на її користь з відповідача підлягають сплачені нею 2000 гривень за договором про надання послуг по визначенню вартості матеріального збитку, завданого автомобілю.

В добровільному порядку шкода позивачці не відшкодована, тому вона змушена була скористатись професійною правничою допомогою адвоката, витрати на яку склали 8000 гривень, а також сплачений нею судовий збір в сумі 908,00 гривень, які просить також стягнути на її користь з відповідача.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася. Представник позивачки ОСОБА_5 подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, а справу розглядати у його відсутності та відсутності позивачки.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача адвокат Іляшкович Н.В. подала суду заяву про розгляд справи за її з відповідачем відсутності.

Суд вважає, що справу можливо розглядати за відсутності учасників справи, які не з`явилися.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 29 січня 2021 року о 14 год. 15 хв. у м. Хуст по вул. І. Франка, 113 відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», державний номерний знак НОМЕР_3 , навпроти Хустської районної лікарні, рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності такого руху і вчинив наїзд на автомобіль «КІА Sportage», державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням позивачки ОСОБА_1 .

Внаслідок ДТП автомобілю «КІА Sportage» д.н.з. НОМЕР_4 , яким керувала позивачка ОСОБА_1 , завдано механічні пошкодження.

Постановою Хустського районного суду Закарпатської області від 17.05.2021 року, яка набрала законної сили, винним у вищевказаній ДТП визнано ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин в судовому засіданні доведено та стверджено матеріалами справи №309/454/21 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а також наявними матеріалами цивільної справи, що винним у вищевказаній ДТП є відповідач ОСОБА_2 і саме його неправомірними діями було завдано шкоди позивачці.

Згідно довідки про дорожньо - транспортну пригоду №767567, виданої 08.02.2021 року, відповідач оформленого полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на момент вчинення ДТП не мав.

Отже, між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися нормами ст. 1166, 1187 ЦК України.

Стаття 16 ЦК України, передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту в т. ч. є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

З огляду на вищевикладені норми відповідальність за шкоду несе безпосередньо винуватець ДТП - особа, яка завдала шкоди. Така особа, відповідно до ст. 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Вказаному кореспондує п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідно до якого, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля).

Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», в п. 4 зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові по справі №760/5618/16-ц від 25.04.2018 року, «відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Верховний Суд виходить з того, що хоча рахунок-фактура за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а має лише інформаційний характер, втім містить вичерпну інформацію про вартість матеріалів та запчастин, необхідних під час ремонту пошкодженого транспортного засобу. Позивач звернувся до суду з метою стягнення з відповідача грошових коштів для здійснення відновлення (ремонту) пошкодженого автомобіля. Відсутність розрахункового документа за проведене відновлення транспортного засобу (ремонт) не є підставою для звільнення відповідача від виконання обов`язку та відшкодування реальних витрат, яких зазнав позивач відповідно до статті 22 ЦК України.

Верховний Суд у своєму висновку керується правилами частин першої та другої статті 22 ЦК України, відповідно до яких реальними збитками є також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, тобто такі дії, які настануть в майбутньому.»

Аналогічних висновків Верховний суд дійшов і в постановах від 16.01.2018 року в справі №61-1836св17 та від 28.02.2018 року в справі №61-134св18.

Судом встановлено, що згідно звіту №12/02/2021 від 06.02.2021 року про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «КІА Sportage» д.н.з. НОМЕР_4 , проведеного оцінювачем ОСОБА_4 , на який посилається позивачка як на підставу обчислення суми завданої їй матеріальної шкоди, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля КІА Sportage, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , ідентифікаційний номер кузова VIN - НОМЕР_6 в ДТП, яка мала місце 29.11.2021 року становить 14977 гривень 09 копійок.

Отже, з наведеного слідує, що позивачці ОСОБА_1 власниці автомобіля марки «КІА Sportage» д.н.з. НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, яка мала місце 29 листопада 2021 року, завдано матеріальної шкоди на суму 14977,09 грн. і дана сума шкоди є більшою, ніж заявлена позивачкою у позові.

Враховуючи, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог, а позивачкою та її представником розмір позовних вимог відповідно до висновку оцінювача від 06.02.2021 року не збільшувався, суд приймає до уваги та вважає доведеною суму матеріальної шкоди заподіяної ОСОБА_1 власниці автомобіля марки «КІА Sportage» д.н.з. НОМЕР_4 , внаслідок ДТП, яка заявлена нею у позові і становить 14977,00 гривень та підлягає стягненню на її користь з відповідача ОСОБА_2 .

Одночасно, судом встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 були понесені витрати на оплату визначення вартості матеріального збитку, проведеного оцінювачем ОСОБА_4 (№12/02/2021 від 06.02.2021 року) в сумі 2000 грн., що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № від 06.02.2021 року, які на думку суду також підлягають стягненню на користь позивачки з відповідача.

Також позивача, ставить питання про стягнення з відповідача на її користь позивачки судового збору в сумі 908,00 грн. сплаченого нею за звернення з позовом до суду та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.

Саттею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Враховуючи те, що позивачкою ОСОБА_1 не надано суду документально підтверджених доказів понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 гривень, то такі стягненню з відповідач не підлягають.

В порядку ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908,00 гривень, оскільки такий підтверджується квитанцією № від 28 травня 2021 року, наявною у матеріалах справи.

Керуючись ст.12, 13, 76, 80, 82, 141, 265, 354, 355 ЦПК України, ст. 22, 23, 1166, 1187 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт серії НОМЕР_7 від 14.10.2004 року, РНОКПП НОМЕР_8 ) мешканки АДРЕСА_2 14977,00 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят сім) гривень, матеріального збитку спричиненого пошкодженням автомобіля та 2000,00 (дві тисячі) гривень, за оплату послуг оцінювача по визначення вартості матеріального збитку.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт серії НОМЕР_7 від 14.10.2004 року, РНОКПП НОМЕР_8 ) мешканки АДРЕСА_2 908,00 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: Довжанин М.М.