Справа №359/7943/22
Провадження №2/359/599/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Баток Н.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідачів ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання домоволодіння спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку в цьому об`єкті нерухомого майна,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. В жовтні 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6 , за яким було зареєстровано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 . У зв`язку з тим, що за час свого життя ОСОБА_6 не склав заповіт, після його смерті спадкування здійснюється за законом. До спадкоємців першої черги за законом належить ОСОБА_3 , яка є дружиною спадкодавця, а також його діти від першого шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Позивач посилається на те, що починаючи з 1996 року ОСОБА_3 проживала однією сім`єю з ОСОБА_6 без укладення шлюбу. 9 грудня 2006 року вони уклали шлюб. У зв`язку з тим, що домоволодіння було побудовано ними у вказаний період часу, воно було об`єктом спільної сумісної власності позивача та ОСОБА_6 . В такому випадку до складу спадщини, що відкрилась після смерті спадкодавця, ввійшло право власності не на домоволодіння, а лише на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна.

1.2. Тому ОСОБА_3 просить суд визнати домоволодіння по АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності позивача та ОСОБА_6 , а також визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку у вказаному об`єкті нерухомого майна.

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 жовтня 2022 року (а.с.32) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_3 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 10 листопада 2022 року (а.с.37-38) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 10 січня 2023 року (а.с.67-68) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Крім того, у приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. було витребувано копію спадкової справи №12/2021, заведену після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

3.1. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

3.2. Представник відповідачів ОСОБА_2 не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що будівництво домоволодіння було розпочато в 1988 році та закінчилось ще в 1996 році. Ця обставина свідчить про те, що домоволодіння було об`єктом особистої власності ОСОБА_6 . Тому представник відповідачів ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позову.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. Рішенням виконавчого комітету Головурівської сільської ради від 26 травня 1988 року (а.с.61) ОСОБА_6 був наданий дозвіл на будівництво жилого будинку в с.Головурів Бориспільського району для проживання його сім`ї, яка на той час складалась з дружини ОСОБА_7 , дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_8 . На підставі цього рішення органу місцевого самоврядування ОСОБА_6 був виданий паспорт на забудову домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.101-102).

4.2. 18 липня 1995 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був розірваний. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 21 липня 1995 року (а.с.13).

4.3. 9 грудня 2006 року ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_9 шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Головурівської сільської ради Бориспільського району, про що був складений актовий запис за №10. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 було присвоєно прізвище « ОСОБА_10 ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 9 грудня 2006 року (а.с.12).

4.4. 17 березня 2009 року ОСОБА_6 одержав свідоцтво про право власності на нерухоме майно №403 (а.с.18), на підставі якого 31 березня 2009 року за ним було зареєстровано право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22330837 від 31 березня 2009 року (а.с.19).

4.5. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 10 березня 2021 року (а.с.11).

4.6. Зі змісту інформаційної довідки зі спадкового реєстру №64446816 від 21 квітня 2021 року (а.с.78) вбачається, що за час свого життя ОСОБА_6 не склав заповіт. Ця обставина свідчить про те, що після його смерті спадкування здійснюється за законом. До спадкоємців першої черги за законом належить ОСОБА_3 , яка є дружиною спадкодавця, а також його діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Це підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 9 грудня 2006 року (а.с.82 зворот), копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_4 від 5 липня 1978 року та серії НОМЕР_5 від 20 травня 1983 року (а.с.73 зворот, а.с.81 зворот), копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 від 4 вересня 2004 року (а.с.81 зворот).

4.7. 21 квітня 2021 року ОСОБА_4 подав приватному нотаріусу Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. заяву про прийняття спадщини (а.с.71). 23 квітня 2021 року ОСОБА_5 та 31 травня 2021 року ОСОБА_3 також подали приватному нотаріусу Бориспільського районного нотаріального округу Науменко Л.Г. заяви про прийняття спадщини (а.с.79, 83).

4.8. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються главою 84 «Загальні положення про спадкування» книги шостої «Спадкове право» ЦК України та главою 8 «Право спільної сумісної власності подружжя» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

5.2. Згідно з ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

5.3. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована тим з подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

5.4. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

5.5. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встанов-лених цим Кодексом.

5.6. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

5.7. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

6.1. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що він працював разом з ОСОБА_6 . На той час ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_7 . Приблизно в 1989 році йому виділили земельну ділянку для будівництва жилого будинку. На початку 1990-х років ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звели лише стіни та дах будинку. Вікон та дверей ще не було. Вони домовились про те, що вказаний об`єкт незавершеного будівництва залишався у власності ОСОБА_6 , тоді як у власність ОСОБА_7 передавалась квартира. Після того, як ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_3 , він продовжив будівництво жилого будинку. Воно продовжувалось тривалий період часу. ОСОБА_3 допомагала ОСОБА_6 у будівництві. Зокрема, вона годувала будівельників.

6.2. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що вона є колишньою сусідкою позивача. Тому їй відомо про те, що ОСОБА_6 постійно проживав разом з ОСОБА_3 з 1996 року до дня смерті спадкодавця. Спочатку вони жили в квартирі АДРЕСА_2 , а з 2002 року вони переїхали в жилий будинок по АДРЕСА_1 . Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , яка також є колишньою сусідкою позивача, надала аналогічні показання.

6.3. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показала, що вона є подругою позивача. Тому їй відомо про те, що у 1996 1997 роках ОСОБА_3 почала проживати разом з ОСОБА_6 . Вони проживали однією сім`єю до смерті ОСОБА_6 : спочатку в квартирі по АДРЕСА_3 , а потім переїхали в жилий будинок по АДРЕСА_1 .

6.4. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що він є молод-шим братом ОСОБА_6 . Тому йому відомо, що в період часу з 1976 року до 1995 року ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_7 . Саме вони розпочали будівництво жилого будинку. На момент розірвання шлюбу були зведені стіни та дах будинку. Вони домовились про те, що об`єкт незавершеного будівництва та будівельні матеріали залишались у власності ОСОБА_6 , тоді як квартира передавалась у власність ОСОБА_7 . В 1996 році ОСОБА_6 почав проживати разом з ОСОБА_3 в її квартирі. ОСОБА_6 продовжував здійснювати будівництво жилого будинку.

6.5. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що вона раніше працювала разом з ОСОБА_7 . Тому їй відомо про те, що ОСОБА_7 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 . Вони розпочали будівництво жилого будинку. В 1995-1996 роках шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 був розірваний. На той час були зведені стіни та дах будинку. В 1996 році ОСОБА_6 почав проживати разом з ОСОБА_3 в її квартирі по АДРЕСА_3 . Після укладення шлюбу вони переїхали в жилий будинок.

6.6. В матеріалах цивільної справи міститься копія заяви ОСОБА_6 на газифікацію житлового будинку від 17 серпня 2002 року (а.с.105) та копія робочого проекту газопостачання житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.104), з яких вбачається, що спірне домоволодіння було газифіковано лише в 2002 році. Крім того, з копії акту прийняття до експлуатації завершеного будівництвом жилого будинку і господарських будівель від 24 квітня 2008 року (а.с.106-107) вбачається, що будівництво домоволодіння по АДРЕСА_1 було розпочато 19 липня 1988 року та завершено в квітні 2008 року.

6.7. Аналіз показань свідків та письмових доказів свідчить про те, що будівництво домоволодіння по АДРЕСА_1 продовжувалось та було закінчено в період часу, протягом якого ОСОБА_6 перебував у шлюбі з позивачем. Як вбачається з правової позиції, викладеної впостанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц, від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що спірне домоволодіння було спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . В матеріалах цивільної справи міститься копія технічного паспорту на домоволодіння по АДРЕСА_1 (а.с.14-17), зі змісту якого вбачається, що житловий будинок був зведений в 1996 році. Аналогічна інформація міститься і в свідоцтві про право власності на нерухоме майно №403 від 17 березня 2009 року (а.с.18). Достовірність цих відомостей спростовується копією акту прийняття до експлуатації завершеного будівництвом жилого будинку і господарських будівель від 24 квітня 2008 року, копією заяви ОСОБА_6 на газифікацію житлового будинку від 17 серпня 2002 року та копією робочого проекту газопостачання житлового будинку по АДРЕСА_1 , а також показаннями допитаних у судовому засіданні свідків.

6.8. У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 помер, право спільної сумісної власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 припинилось. На підставі ч.1 ст.70 СК України у ОСОБА_3 виникло право власності на 1/2 частку в цьому об`єкті нерухомого майна, тоді як право власності на іншу 1/2 частку в спірному домоволодінні ввійшло до складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_6 .

6.9. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення юридичної визначеності у правовідносинах, які виникли між сторонами, належить визнати домоволодіння по АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності позивача та ОСОБА_6 , а також визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку у вказаному об`єкті нерухомого майна.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

7.2. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при пред`явленні позову до кількох відповідачів одним або кількома позивачами, звільненими від сплати судового збору, він стягується в дохід держави за рішенням суду окремо з кожного відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

7.3. Встановлено, що ОСОБА_3 сплатила судовий збір в розмірі 1170 гривень 90 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 23 вересня 2021 року (а.с.1). Пред`явлений позов задоволений у повному обсязі.

7.4. З огляду на це суд вважає, що з кожного відповідача на користь ОСОБА_3 слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 585 гривень 45 копійок (1170,90 : 2).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання домоволодіння спільною сумісною власністю та визнання права власності на частку в цьому об`єкті нерухомого майна задовольнити.

Визнати домоволодіння по АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку в домоволодінні по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору в розмірі 585 гривень 45 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати на оплату судового збору в розмірі 585 гривень 45 копійок.

Повний текст рішення суду складений 20 лютого 2023 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець