СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/96/23
ун. № 759/1386/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

за участю заявниці (боржниці) ОСОБА_1 , представника стягувача ОСОБА_2 , секретаря судового засідання Сініцина В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву боржниці ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягувачка - ОСОБА_3 ,

встановив:

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2021 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні онука, визначено участь ОСОБА_3 у вихованні онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спосіб побачень кожної першої та третьої суботи та неділі місяця з 11:00 годин суботи до 19 години 30 хвилин неділі, за місцем проживання матері дитини.

Рішення набуло чинності, і на його виконання ОСОБА_3 25.10.2021 року видано виконавчий лист №759/1386/19.

ОСОБА_1 21.02.2023 року звернулась до суду із заявою про визнання вказаного виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування заяви ОСОБА_1 послалась на те, що 09.01.2022 року батько дитини ОСОБА_5 після закінчення побачення з дитиною, що був раніше визначений рішенням суду, в супереч цьому ж рішенню не повернув їй дитину, і в наступному він, разом зі своєю матірю ОСОБА_3 (баба дитини), утримують дитину в невідомому місці. Дані обставини, на думку заявниці, вказують на те, що покладений на неї рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2021 року обов`язок про забезпечення участі ОСОБА_3 у вихованні онука відсутній, що є підставою для визнання виконавчого листа, виданого на виконання цього рішення, таким, що не підлягає виконанню.

Заявниця в судовому засіданні на вимогах заяви наполягала, надала пояснення, що зводяться до викладеного в заяві і додатково пояснила, що не зважаючи на те, що їй вдалось повернути дитину, підстави, що покладені в обгрунтування заяви не відпали, так як між нею та батьком дитини виник спір про місце проживання дитини, який знаходиться на розгляді в суді.

Представник стягувачки заперечив проти заяви, надав пояснення, які фактично зводяться до того, що обставини, покладені в обгрунтування заяви, та наявний судовий спір батька і матері щодо місця проживання дитини не можуть слугувати підставою для визнання обов`язку заявниці про участь ОСОБА_3 у вихованні онука відсутнім.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення заяви виходячи з такого.

Так, ч. 2 ст. 432 ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

З огляду на зміст рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2021 року про участь ОСОБА_3 у вихованні онука, а рівно і на зміст рішення рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2019 року про участь ОСОБА_5 у вихованні сина вбачається, що на час ухвалення цих рішень, спору про місце проживання дитини ОСОБА_4 між батьками не було, дитина залишалась з матір`ю. За цими рішеннями і батько дитини і її баба після побачень мали повертати дитину матері.

Представником стягувачки не заперечувалось, що 09.01.2022 року ОСОБА_5 після закінчення побачення, не повернув дитину матері, і дитина проживала з ним понад рік. Цей факт знаходить своє підтвердження і з огляду на звернення заявниці до державних виконавців, правоохороних органів, суду, та з огляду матеріали провадження за цими зверненнями. Представник також підтвердив наявність судового спору про визначення місця проживання дитини.

Виходячи з того, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.06.2021 року про участь ОСОБА_3 у вихованні онука на заявницю покладені обов`язки, що засновані на факті відсутності між батьками спору про місце проживання дитини, суд приходить до переконання, що з виникненям такого спору, ці обов`язки є припиненими. Іншими словами, з виникненням спору про місце проживання дитини рішення суду не може бути виконане.

Такий висновок, за аналогією, узгоджується з приписами ст. 607 ЦК України (Припинення зобов`язання неможливістю його виконання).

Той факт, що на час розгляду заяви дитина проживає з матірю, та те що виконавчий лист звернуто до примусового виконання після того, як дитини була повернута матері, не вказує на те, що обов`язок завниці за рішенням суду не припинено, оскільки наявний спір про місце проживання дитини.

Отже, суд знаходить заяву обгрунтованою і такою що підлягає задоволенню в порядку і на підставі ст. 432 ч.2 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 432 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву боржниці ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Виконавчий лист №759/1386/19 про визначення участі ОСОБА_3 у вихованні онука ОСОБА_4 , що виданий Святошинським районним судом м. Києва 25.10.2021 року, визнати таким, що не підлягає виконанню з 09 січня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали строк на подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повної ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Головуючий Сенько М.Ф.