Справа № 357/4116/23
Провадження № 2/357/1573/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Коннова Н.І., звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом в якому просив суд визнати незаконним та скасувати наказ №60-к від 09.03.2023 року про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани начальнику зміни виробництва по хімічній підготовці води і палива ОСОБА_1 , визнати незаконним та скасувати наказ №82-к (розпорядження) від 20.03.2023 р. про припинення трудового договору, поновити позивача на посаді начальника зміни виробництва по хімічній підготовці води і палива ПРАТ «Білоцерківська ТЕЦ» з 25.03.2023 року, стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу із розрахунку 138,72 грн. за один робочий час та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

І. Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 11.04.2000 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. 24.03.2023 р. відповідно до наказу №82-к (розпорядження) від 20.03.2023 р. ОСОБА_1 з 24.03.2023р. було звільнено із займаної посади начальник зміни виробництва, за скороченням чисельності та штату працівників (п.1 ст. 40 КЗпП України) на підставі наказу № 10 від 16.01.2023 року. Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки при його звільненні не були дотримані вимоги ст. 42,49-2 КЗпП України. Позивач зазначає, що будь-яких змін в організації виробництва, чи ліквідації, реорганізації, банкрутств чи перепрофілювання підприємства ПРAT «Білоцерківська ТЕЦ» немає, будь-який наказ про внесення змін у структуру та штатний розпис відповідачем не видавався.

Позивач, посилаючись на ст. 42 КЗпП України, вказує що він має переважне право залишення на роботі, оскільки він одружений, має на утриманні двох дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є студенткою 3 курсу Державного торгівельно-економічного університету та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час є малолітньою; має дві вищих освіти ( в 1998 році закінчив НТУ України «Київський політехнічний інститут» і отримав базову вищу освіту за напрямом підготовки «Енергетика» та здобув кваліфікацію Бакалавра, в 2000 році закінчив НТУ України «Київський політехнічний інститут» і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Теплоенергетика» та здобув кваліфікацію інженера-теплоенергетика); в 2004 році закінчив Міжрегіональну Академію управління персоналом і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Облік і аудит» та здобув кваліфікацію бухгалтера-аналітика (диплом міжнародного зразка); неодноразово підвищував свій кваліфікаційний рівень (в 2005 році пройшов навчання та виявив потрібні знання начальника зміни хімічного цеху з Правил будови і безпечної експлуатації котлів, посудин та трубопроводів, що працюють під тиском, законодавчих актів з ОП, електробезпеки, пожежної безпеки, ПБСГУ, технічної та безпечної експлуатації хімічного устаткування ТЕЦ).

Позивач зазначає, що йому було невідомо про існування наказу №10 від 16.01.2023 року про скорочення чисельності та штату правників в ПРАТ «Білоцерківська ТЕЦ», а довідався про нього лише з повідомлення про заплановане вивільнення та пропозицію щодо переведення на іншу посаду від 20.01.2023 р.

Позивачу повідомленнями від 20.01.2023 р., 16.02.2023 р., 13.03.2023 р. було запропоновано наступні професії: електрослюсар з ремонту електричних машин електроцеху, слюсаря з ремонту парогазотурбінного устаткування 5 розряду котлотурбінного цеху, слюсар з ремонту устаткування котельних і пилопідготовчих цехів 5 розряду котлотурбінного цеху, машиніст обхідник з турбінного устаткування 5 гр котлотурбінного цеху, охоронник команди сторожової охорони. Позивач вважає, що в порушення ч.2 ст. 40 КЗпП, ч.3 ст. 49-2 КЗпП йому було запропоновано вакантні посади без урахування його кваліфікації та спеціальності. А також зазначає, що приблизно в один час із ним були звільнені: замісник начальника по експлуатації цеху ВХПВП, апаратник хімводоочищення 4 гр, комірник ВХПВП, однак дані посади не були йому запропоновані.

Окрім цього, вказує, що наказ про його звільнення було підписано не директором підприємства, а ОСОБА_4 - особою, яка тимчасово здійснює повноваження директора ПрАТ «Білоцерківська ТЕЦ», а тому вважає, що ОСОБА_5 не мав права підписувати даний наказ.

09.03.2023 р. позивачу було оголошено догану, згідно наказу № 60-к, як захід дисциплінарного стягнення за неналежне виконання своїх посадових обов`язків начальника зміни виробництва по хімічній підготовці води і палива (п. 1.9. Посадової інструкції), згідно якого ОСОБА_1 мав перебувати на робочому місці, яке знаходиться в приміщенні щита управління 1-ї хімводоочищення, однак знаходився в побутовому приміщенні 2-ї черги хімводоочищення виробництва. Як зазначає позивач, він перебував в побутовому приміщенні 2-ї черги хімводоочищення виробництва, де переодягався, про що надав усне пояснення начальнику виробництва ОСОБА_6 на її вимогу.

Позивач після звільнення зазнав значних моральних страждань, які виразилися в тому, що він втратив роботу, на якій пропрацював більше 23 років, любив цю роботу, це було єдине джерело доходів ОСОБА_1 , а також великим потрясінням для позивача було винесення йому безпідставної догани, в зв`язку з чим моральну шкоду оцінив в 100 000 грн.

Заперечуючи позов, ПРАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» подало відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ОСОБА_1 протягом всіх років роботи систематично порушував трудову дисципліну, вів себе некоректно по відношенню до підлеглого персоналу, принижував колег, створював конфліктні ситуації на підприємстві, жоден з працівників хімічного цеху не хотів працювати у зміні з позивачем, постійно були скарги на його непорядність, невиконання ним будь-яких обов`язків.

За період роботи до позивача неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, зокрема 21.05.2019 року видано наказ № 264-к про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани за грубе порушення вимог Інструкції ХП-7 та невиконання посадових обов`язків начальника зміни виробництва по хімічній підготовці води і палива - відсутність контролю з боку ОСОБА_1 за роботою автоматичних газоаналізаторів, що могло призвести до тяжких наслідків в роботі устаткування електростанції.

Також, за неодноразові порушення трудової дисципліни та посадової інструкції позивачу систематично зменшували розмір КТУ (коефіцієнт трудової участі) відповідно до Положення про оплату праці і стимулювання працівників ПРАТ «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ТЕЦ» , а саме: за лютий місяць 2019 року - 0,90% внаслідок того, що позивач був відсутнім на робочому місці 04.02.2019 року протягом 1,5 годин в нічну зміну і сталася аварійна ситуація - відбулося різке збільшення витрат води в результаті розриву II нитки трубопроводу хімочищеної води, огляд обладнання не здійснював; - за квітень 2019 року - 0,75% Позивачем було внесені показники аналізів у журнал реєстрації, які не відповідали дійсності, що свідчить про невиконання належним чином своїх обов`язків. Також КТУ зменшили за травень 2019 року -0,75%; -за травень 2022 року - 0,95%; -за серпень 2022 року - 0,98% ; -за грудень 2022 року -0,85%. У службовій записці начальника ВХПВП ОСОБА_6 зазначено, що аварійна ситуація - затоплення насосного відділення госпфекальної насосної станції №2 15.12.2022 року сталася внаслідок того, що Позивачем (начальником зміни виробництва) в котрий раз переплутано обладнання, не перевірено стан роботи насосної ГФН № 2, що призвело до даної аварійної ситуації.

04.03.2023 року начальником виробництва по хімічній підготовці води і палива ОСОБА_6 , проводився контроль дотримання трудової дисципліни працівниками виробництва та в ході перевірки було виявлено наступне: начальник зміни (вахта «Г») ОСОБА_1 під час несення вахти мав перебувати на робочому місці, яке знаходиться в приміщення щита управління 1-ї черги хімводоочищення (п. 1.9. Посадової інструкції начальника зміни виробництва по хімічній підготовці води і палива), але на робочому місці його не було. Працівники виявили начальника зміни виробництва ОСОБА_1 у іншому побутовому приміщенні, зачиненим на ключ. Позивач відмовився надавати пояснення начальнику. Своїми діями Позивач порушив вимоги Посадової інструкції начальника зміни виробництва, а саме: п. 2.6.14, 2.6.28, 2.6.34, а тому керівництво видало наказ № 60-к від 09.03.2023 року про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1 у вигляді догани.

Відповідач зазначає, що для підприємства скорочення працівників є вимушеним заходом, оскільки 16.12.2022 року внаслідок ракетного обстрілу російськими військами завдано значної шкоди об`єктам підприємства, повністю було знищено один цех, і як наслідок, на підприємстві відбувається скорочення штату працівників, переведення на неповний робочий тиждень. Виробництво електричної та теплової енергії внаслідок ракетного удару було зупинено повністю.

В зв`язку з цим 19.12.2022 на засіданні адміністрації ПрАТ «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ТЕЦ» (протокол № 1) ухвалено рішення про скорочення чисельності і штату працівників у березні місяці 2023 року. 21.12.2022 надано повідомлення про скорочення чисельності та штату працівників голові профспілкового комітету ПрАТ «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ТЕЦ» ОСОБА_7 16.01.2023 року видано наказ № 10 про скорочення чисельності та штату працівників ПрАТ «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ТЕЦ» відповідно до п.1 ст.40 КЗПП України.

Створеною Комісією ПРАТ «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ТЕЦ» (наказ № 2 від 16.01.2023 року) складено Акт від 17.01.2023 року про визначення кваліфікації та продуктивності працівників, які підлягають скороченню. Внаслідок того, що до позивача неодноразово застосовувались заходи дисциплінарного стягнення, заходи матеріального стягнення за недобросовісне виконання ним посадових обов`язків, порушення вимог посадових, виробничих і технологічних інструкцій, тому серед працівників, у яких встановлено рівну кваліфікацію, комісією було запропоновано до звільнення по скороченню саме позивача. Відповідачем були видані повідомлення від 20.01.2023, 16.02.2023, 13.03.2023р. про заплановане вивільнення та пропозицію щодо переведення на іншу посаду, однак позивач не погодився на жодну із запропонованих посад, про що він особисто написав. Інших вакантних посад на підприємстві не було. На думку відповідача, позивач переважного права залишення на роботі немає відповідно до ч 2 ст. 42 КЗпП України. Відповідач стверджує, що ОСОБА_1 жодного разу не проходив навчання з підвищення кваліфікації, не надав жодного документу, який би свідчив про бажання позивача підвищувати свій кваліфікаційний рівень ні на робітничих професіях, ні на керівних посадах.

20.03.2023 року ПРАТ «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ТЕЦ» видано наказ № 82-к про звільнення ОСОБА_1 з 24.03.2023 року за п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням чисельності та штату працівників, вручено йому копію наказу № 82-к від 20.03.2023 року, видано належним чином оформлену трудову книжку та виплачено належні працівникові суми у зв`язку зі скороченням. А саме: заробітна плата за період з 01.03.2023 року по 24.03.2023 року, компенсація за невикористану щорічну відпустку в кількості 40 календарних дні та вихідна допомога в розмірі середньомісячного заробітку.

Відповідач зазначає, що позивач тричі відмовився від переведення на іншу наявну на підприємстві роботу (пропонувалася робота за п`ятьма професіями), попереджений за два місяці до дати звільнення, переважним правом на залишення на роботі не користувався, а тому скорочення відбулося без порушення прав та законних інтересів позивача, та з чітким дотриманням вимог КЗпП України.

Також представник відповідача вказує на відсутність доказів щодо моральних втрат позивача. Страждання, хвилювання, що спричинило б погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інші негативні наслідки морального характеру позивачем не обгрунтовано.

ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі.

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 11.04.2023 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження, призначив справу до розгляду (а.с. 45-46).

Ухвалою суду від 11.04.2023 року витребувано докази від ПРАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль». (а.с. 47-48)

09.05.2023 року на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів від представника позивача ОСОБА_8 (а.с. 50-67)

10.05.2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 70)

16.05.2023 року на виконання вимог ухвали суду від 11.04.2023 року надійшли витребувані документи (а.с. 74-115)

24.05.2023 року на адресу суду надійшов відзив ПРАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» на позовну заяву з додатками, заява про виклик свідків (а.с. 118-199, 200).

25.05.2023 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_8 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 201-202)

25.05.2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про зобов`язання позивача надати відповідачу додатки до позовної заяви (а.с. 205)

21.06.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_8 (а.с. 212-214)

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_8 підтримали позов.

Представник відповідача ОСОБА_9 заперечила позовні вимоги.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані і не підлягають до задоволення з наступних підстав.

ІІІ. Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу №103-к від 11.04.2000 року був прийнятий на роботу до відповідача та працював у котлотурбінному цеху на посаді машиніста-обхідника з турбінного устаткування 4 групи, з 10.04.2001 року - 5 групи. 04.11.2002 року переведений машиністом центрального теплового щита керування паровими турбінами 6 групи котлотурбінного цеху. 10.05.2005 року переведений до виробництва по хімічній підготовці води і палива апаратником хімводоочищення електростанції 4 групи. 03.01.2006 року переведений начальником зміни виробництва по хімічній підготовці води і палива.

Встановлено, що 09.03.2023 року наказом № 60-к відносно ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання посадових обов`язків начальником зміни виробництва по хімічній підготовці води і палива. (а.с.145).

24.03.2023 року позивача було звільнено з роботи за скороченням чисельності штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП згідно наказу №82-к від 20.03.2023р. Наведене підтверджено копією трудової книжки та копією оскаржуваного наказу про звільнення (а.с.20, 25).

Згідно Протоколу №03 від 29.07.2021р. засідання Наглядової Ради ПРАТ "Білоцерківська ТЕЦ" Богдан В.А. тимчасово здійснює повноваження директора ПРАТ "Білоцерківська ТЕЦ" (а.с.96-97).

Встановлено, що ПРАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» є об`єктом критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору критичної інфраструктури, що підтверджується Витягом з наказу Міненерго від 07.09.2022 року № 1-ДСК (а.с.128)

Встановлено, що 16.12.2022 року внаслідок удару двома ракетами було пошкоджено трансформатори та приміщення ПРАТ «Білоцерківська ТЕЦ», та внаслідок цих дій було порушено кримінальне провадження, складені Акти про пожежу, повністю припинено виробництво електричної та теплової енергії (а.с.129-131).

Згідно наданого протоколу №1 від 19.12.2022 на засіданні адміністрації ПРАТ «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ТЕЦ» було ухвалено рішення про скорочення чисельності і штату працівників у березні місяці 2023 року та складено список професій і посад, що підлягають скороченню (а.с.132, 135).

Встановлено, що керівництво ПРАТ «Білоцерківська ТЕЦ» 21.12.2022р. видало повідомлення про скорочення чисельності та штату працівників голові профспілкового комітету ПРАТ «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ТЕЦ». Однак позивач не є членом профспілкової спілки, а тому за змістом ст.43-1 КЗпП України його звільнення відбувалося без згоди профспілкового органу.

Встановлено, що 16.01.2023 року по підприємству було видано наказ № 10 про скорочення чисельності та штату працівників ПРАТ «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ТЕЦ» відповідно до п.1 ст.40 КЗПП України (а.с.139).

Встановлено, що на підприємстві створеною комісією ПРАТ «БІЛОЦЕРКІВСЬКА ТЕЦ» (наказ № 2 від 16.01.2023 року), членами якої було складено Акт від 17.01.2023 року про визначення кваліфікації та продуктивності працівників, які підлягають скороченню т(а.с.136-138).

Встановлено, що 20.01.2023 року позивачу було видано повідомлення про заплановане вивільнення та пропозицію щодо переведення на іншу посаду, за професією електрослюсар з ремонту електричних машин електроцеху з посадовим окладом 6465 грн. 24.01.2023 року позивач не погодився, про що особисто зазначив в повідомленні. (а.с.141)

Також, 16.02.2023р. відповідачем було сформовано повідомлення про заплановане вивільнення та пропозицію щодо переведення на іншу посаду позивача, за професією слюсаря з ремонту парогазотурбінного устаткування 5 розряду котлотурбінного цеху з посадовим окладом 7680 грн. з 24.03.2023 року; за професією слюсаря з ремонту устаткування котельних і пилопідготовчих цехів 5 розряду котлотурбінного цеху з посадовим окладом 7680 грн. з 24.03.2023 року; за професією машиніст-обхідник з турбінного устаткування 5 групи котлотурбінного цеху з посадовим окладом 7680 грн. з 24.03.2023року. 21.02.2023 року позивач не погодився на жодну запропоновану посаду, про що особисто зазначив (а.с.142).

13.03.2023 року відповідач видав повідомлення про заплановане вивільнення та пропозицію щодо переведення на іншу посаду за професією охоронник команди сторожової охорони з посадовим окладом 4610 грн. Позивач 15.03.2023р. відмовився від запропонованої посади, про що особисто написав (а.с.143).

Матеріали справи містять копію посадової інструкції начальника зміни ВХПВП, з якою позивач був ознайомлений під підпис (а.с.163-175).

Встановлено, що позивач одружений та має двох дітей, одна з яких малолітня - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.22-23)

До позовної заяви позивачем додано докази його навчання у вищих навчальних закладах та отримання освіти (а.с. 12-18).

Претензій щодо розрахунку при звільненні позивач не має.

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін.

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Встановлено, що 09.03.2023 року наказом № 60-к було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання посадових обов`язків начальником зміни виробництва по хімічній підготовці води і палива ОСОБА_1 (а.с.145).

Відповідно до ст.150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу).

За ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

За правилами ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

За змістом ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до вимог ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення в межах передбаченого строку й лише за винне невиконання або винне неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків та власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Так, пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих працівнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Правова оцінка дисциплінарного проступку здійснюється на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. /Правовий висновок у Постанові Верховного Суду від 12.11.2020 року по справі № 369/9301/18 /.

Як було встановлено судом, відразу після виявленого порушення позивачу було запропоновано надати пояснення та 04.03.2023 року комісією було складено Акт про відмову ОСОБА_1 надати пояснення (а.с.150) .

Встановлено, що 04.03.2023 року на ім`я т.в.о. директора ПРАТ «Білоцерківська ТЕЦ» працівниками підприємства ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 були подані пояснювальні записки про те, що 04.03.2023 року начальником виробництва по хімічній підготовці води і палива, проводився контроль дотримання трудової дисципліни працівниками виробництва. В ході перевірки було виявлено наступне: начальник зміни (вахта «Г») ОСОБА_1 під час несення вахти мав перебувати на робочому місці, яке знаходиться в приміщення щита управління 1-ї черги хімводоочищення (п. 1.9. Посадової інструкції начальника зміни виробництва по хімічній підготовці води і палива). Але на робочому місці його не було. Разом з апаратниками хімводоочищення 3 та 4 групи виробництва ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які перебували на робочих місцях, начальник виробництва ОСОБА_6 здійснила обхід приміщень і виявила ОСОБА_1 , начальника зміни виробництва, у побутовому приміщенні 2-ї черги хімводоочищення виробництва, запертим на ключ зсередини. На вимогу начальника виробництва ОСОБА_6 надати пояснення щодо причини перебування у цьому приміщення ОСОБА_1 відповів відмовою. Про що було складено акт (а.с.146,148).

Припущення позивача про те, що начальник виробництва по хімічній підготовці води і палива ОСОБА_6 упереджено ставиться до нього та має особисту неприязнь є неправдивими та не підтверджені жодним належним доказом. При цьому, не ОСОБА_6 накладає дисциплінарні стягнення на працівників та не, лише, по одній доповідній гр. ОСОБА_11 було виявлене порушення, що призвело до накладення на позивача догани.

Крім того, допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 ствердив факти неналежного відношення позивача до роботи.

В судовому засіданні позивач, підтримуючи вимогу про визнання протиправним та скасування наказу про накладення на нього догани, не надав жодного доказу в спростування фактів та обставин, що слугували підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Отже, суд вважає, що права позивача при застосуванні до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани не було порушено. При застосуванні саме такого виду дисциплінарного стягнення адміністрацією ПРАТ «Білоцерківська ТЕЦ» було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, конкретні фактичні дані та наслідки неналежного виконання професійних обов`язків, попередня робота працівника. Відповідач застосував вказане дисциплінарне стягнення в межах своїх компетенції, з дотриманням строків, процедури накладення стягнення.

Судом не виявлено жодних порушень норм трудового законодавства при винесенні керівником відповідача наказу від 09.03.2023 року за № 60-к «Про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани».

Стаття 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору.

Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією.

При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбулося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури.

Згідно з частиною третьою статті 64 ГК України підприємство самостійно визначає організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відповідно до частини другої статті 65 ГК України власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18 (провадження № 61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17 (провадження № 61-8393св20), суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення.

Тому оцінка позивачем організаційної структури підприємства та доцільність скорочення штату чи доцільність скорочення тих чи інших посад - є суб`єктивною та має характер припущень, власних трактувань ОСОБА_1 .

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 28.03.2019 справа № 755/3495/16-ц, не є належним способом захисту оскарження працівником рішення про визначення структури підприємства про зміну в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, оскільки прийняття такого рішення є виключно компетенцією власника такого підприємства або уповноваженого ним органу та є складовою права на управління діяльністю підприємством.

Частиною другою статті 40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою - третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці роботодавець пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, суди мають з`ясувати чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Наведені правові висновки викладено в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року у справі № 444/2600/19 (провадження № 61-13999св20), від 22 липня 2021 року у справі № 456/57/20 (провадження № 61-6288св21), від 23 липня 2021 року у справі № 766/12805/19 (провадження № 61-7098св21), від 27 серпня 2021 року у справі № 712/10548/19 (провадження № 61-10299св21), від 09 грудня 2021 року у справі № 646/2661/20 (провадження № 61-7496св21), від 24 січня 2022 року у справі№ 358/404/20 (провадження № 61-15621св21).

Також, відповідно до п.19 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 суди при розгляді трудових спорів, пов`язаних зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП України, з`ясовують наступне: чи дійсно мало місце скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано роботодавцем норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що роботодавець не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджували його за два місяці про наступне вивільнення.

Процедура скорочення чисельності або штату працівників передбачає: повідомлення первинних профспілкових організацій про заплановане скорочення чисельності або штату працівників; видання наказу про скорочення чисельності або штату працівників; попередження працівників про наступне вивільнення, пропонування переведення на іншу роботу; отримання згоди виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації на звільнення працівників; інформування місцевого центру зайнятості про заплановане масове вивільнення працівників; звільнення працівників.

Як було зазначено вище, позивач не є членом профспілкової організації, а тому не розглядалося питання звільнення позивача на засіданні профспілкового комітету.

Згідно ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, а також особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п`яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; 11) працівникам, які є членами пожежно-рятувальних підрозділів для забезпечення добровільної пожежної охорони не менше року. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Законодавством не передбачені критерії й порядок визначення працівників з вищою кваліфікацією і продуктивністю праці.

В зв`язку з цим, Міністерство соціальної політики України своїм листом від 21.05.2012 р. N 80/06/187-12 "Про переважне право на залишення на роботі" зробило практичний аналіз виявлення таких працівників, яким необхідно керуватися роботодавцю під час застосування ст. 42 Кодексу.

На практиці для виявлення таких працівників роботодавцем робиться порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації працівників, в процесі якого, як правило, враховуються такі обставини: наявність відповідної освіти, післядипломної освіти, документів про підвищення кваліфікації, відсутність дисциплінарних стягнень, наявність заохочень за успіхи в роботі, отримання премій за виконання особливо важливих робіт, відсутність прогулів, відпусток без збереження заробітної плати, тривалого перебування на лікарняних листках, зауважень з боку адміністрації щодо строків і якості виконуваних завдань, обсяги виконуваних робіт тощо.

Як було встановлено судом, саме порівняльний аналіз продуктивності праці позивача відіграв ключову роль при прийнятті роботодавцем рішення про звільнення ОСОБА_1 з роботи.

Оскільки, як було встановлено судом, до позивача було багато зауважень з боку адміністрації щодо якості виконуваних ним завдань. Позивача неодноразово було піддано дисциплінарним стягненням. В 2019 та 2023 році позивачу винесли догани, тривалий період йому зменшували заробітну плату (коефіцієнт трудової участі), саме через незадовільне виконання ним своїх посадових обов`язків, створення аварійних ситуацій. Позивач до 2023 року не оскаржував такі рішення роботодавця.

Матеріали справи містять рішення відповідача про встановлення КТУ (коефіцієнт трудової участі), згідно наказів керівництва підприємства з 2019 р. по 2022р., згідно яких позивачу певні періоди встановлювали КТУ в 0,75% - 0,98 % (а.с.181, 188,189,190).

З метою дотримання норм законодавства та процедури, встановленої ст. 42 КЗпП України, приймаючи до уваги п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», а також рекомендації вказані в Листі Міністерства соціальної політики України від 21.05.2012 № 80/06/187-12 «Про переважне право на залишення на роботі», на засіданні адміністрації підприємства було вирішено провести скорочення чисельності і штату працівників та комісією в складі шести осіб було проведено відповідний порівняльний аналіз хто має переважне право на залишення на роботі.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , яка працює начальником виробництва по хімічній підготовці води і палива, суду показала, що з 2015 року працює разом з позивачем, і всі ці роки на ОСОБА_1 та його ставлення до роботи завжди було багато нарікань. ОСОБА_1 неодноразово спричиняв на підприємстві аварійні ситуації, та неодноразово до нього застосовували різні дисциплінарні стягнення, зменшували платню. Позивач халатно відноситься до роботи, часто його поведінка несла загрозу підприємству, спричиняла шкоду, позивач не фіксує показники приладів, не вміє робити аналізи водню. Позивач ніколи не візьме на себе відповідальності, а в своїх помилках звинувачує інших. ОСОБА_6 в ніч на 04.03.2023 року особисто проводила перевірку нічної зміни, але ОСОБА_1 не було на робочому місці, він спав в іншому приміщенні, зачинившись на ключ, потім сказав, що прийшов прибрати чи поїсти, але відмовився надати письмові пояснення про свою відсутність безпосередньо на робочому місці. Свідок стверджує, що в своєму кабінеті особисто доводила до відома позивача про скорочення штату, а також менеджер підприємства теж неодноразово пояснював персонально позивачу про необхідність скорочення штату підприємства, всі запропоновані посади позивача не влаштували.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 , який працює головним інженером ПРАТ «Білоцерківська ТЕЦ» суду показав, що позивач працює на підприємстві з 2000 року, пізніше його перевели в інший цех, де менш вірогідно що він натворить щось страшне. Позивач розводив демагогію, сам безініціативний, ніколи не показував себе як професіонал. Часто через позивача на підприємстві виникали аварійні ситуації, був випадок, що затопило насосну станцію під час зміни позивача, а він і не помітив. ОСОБА_1 не вміє зробити елементарних досліджень/аналізів, які він зобов`язаний проводити, позивач постійно говорить неправду. ОСОБА_1 має відповідну освіту, але при скороченні штату комісія проводила порівняльний аналіз продуктивності праці та брала до уваги в першу чергу відношення працівника до роботи, а не освіту. Свідок ствердив, що регулярно отримував скарги на позивача, йому постійно знімали КТУ з різних підстав. Наразі підприємство в скрутному становищі, виробництво знищено, йде скорочення штату, залишаються працювати саме мінімально необхідні дільниці.

Отже, встановленим є те, що позивачу було доведено до відома, за 2 місяці, про запровадження на підприємстві скорочення чисельності та штату працівників. Зокрема, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , яка обіймає посаду начальника виробництва по хімічній підготовці води і палива, та є безпосереднім керівником позивача, суду повідомила, що особисто доводила до відома позивача зміст наказу про скорочення чисельності та штату працівників. А 20.01.2023 року позивачу було видано письмове повідомлення про заплановане вивільнення і пропозицію щодо переведення його на іншу посаду.

Встановлено, що 24.01.2023 року позивач особисто підписав дане повідомлення і висловив незгоду щодо запропонованої посади (а.с.141). Зазначене повідомлення містить дату, номер наказу про скорочення чисельності і штату працівників, а отже, суд критично оцінює позицію позивача щодо відсутності такого наказу та створення його під час судового розгляду справи. Суд звертає увагу, що згідно цього наказу було звільнено 19 осіб, а отже, критично оцінюються пояснення позивача про прискіпливе та дискримінаційне ставлення до нього з боку роботодавця.

Позивач з текстом попередження та переліком вакантних посад ознайомився, про що свідчить його особистий підпис та примітка про те, що із запропонованим переліком він ознайомлений та відхиляє пропозицію. Отже, є встановленим, що позивачу було запропоновано залишитися на підприємстві, обійняти іншу посаду, але від усіх запропонованих вакантних вакансій позивач відмовився.

Як пояснила в судовому засіданні представник відповідача, наразі, по підприємству готується ще одне рішення про скорочення чисельності та штату працівників, оскільки виробництво електричної та теплової енергії внаслідок ракетного удару з грудня 2022 року зупинене, підприємство перебуває в скрутному становищі, роботи для начальника зміни виробництва по хімічній підготовці води і палива ПРАТ «Білоцерківська ТЕЦ» не має, а тому така посада і була скорочена.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідачем було дотримано норми законодавства при звільненні позивача з роботи.

Згідно ч.3, ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Також, суд відхиляє зауваження сторони позивача з приводу недотримання відповідачем строків при звільненні. Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 було вручене повідомлення про звільнення і запропоновано іншу посаду 24.01.2023р., а тому його звільнення могло відбуватися лише з 25.03.2023р., однак позивача було звільнено з посади 24.03.2023р.

Суд звертає увагу, що в даному випадку строк обчислюється місяцями, а не днями, оскільки обов`язком роботодавця є попередити працівника за два місяці про наступне вивільнення.

Згідно стаття 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, то строк закінчується в останній день цього місяця.

Строк, обчислюваний тижнями, закінчується у відповідний день тижня.

Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк. Якщо останній день строку припадає на святковий, вихідний або неробочий день, то днем закінчення строку вважається найближчий робочий день.

Відмова в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, є наслідком для відмови від задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди в 100 000 грн., оскільки не встановлений факт порушення прав працівника, а отже, відсутні підстави для такого відшкодування.

У постанові Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 р. № 4 (далі Постанова) зазначено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП, якщо наявні порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплата належних йому грошових сум тощо), які призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і потребують від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, якщо наявні чотири умови: вина, факт порушення роботодавцем законних прав працівника, протиправність дій роботодавця та причинний зв`язок протиправної поведінки роботодавця і моральної шкоди, що настала.

Таким чином, лише наявність усіх чотирьох вищезазначених умов є підставою для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Тоді як відсутність хоча б однієї з них свідчить про необґрунтованість та недоведеність відповідних позовних вимог.

Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позову, а позивача звільнено від сплати судового збору за вимогою про поновлення на роботі на підставі Закону України «Про судовий збір», відшкодування судових витрат у в цій частині не здійснюється. За вимогою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору на рахунок позивача в сплаченому при зверненні до суду розмірі.

Керуючись ст. ст.4, 10-13, 81, 141, 258-268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, про припинення трудового договору, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено та підписано 04.07.2023 року

Суддя О. Я. Ярмола