Апеляційне провадження №22-ц/824/6072/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Сас Ю.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Людмила Іванівна, про визнання права власності на квартиру, визнання дійсним заповіту від 08.09.2017 та визнання скасованим заповіту від 04.09.2012,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначила, що 04.09.2012 року ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_1 складений заповіт, згідно якого ОСОБА_3 заповіла позивачу належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. 06.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л.І. заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_3 24.01.2018 року позивачем, як спадкоємцем за заповітом в межах визначеного законодавства строку подано заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 15.02.2019 нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що у позивача відсутні оригінали документів, що підтверджують право власності спадкодавця на квартиру АДРЕСА_1 , а також наявністю між спадкоємцями судового спору. Позивач зазначає, що не подала нотаріусу оригінали вказаних документів, у зв`язку з тим, що вони перебувають на зберіганні відповідача. Позивач вважає, що відповідач навмисно не надає оригінали документів нотаріусу.

Враховуючи викладене, позивач просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягнути з відповідача судові витрати.

У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання права власності на квартиру, визнання дійсним заповіту від 08.09.2017 та визнання скасованим заповіту від 04.09.2012.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 вважає, що повинен бути визнаний дійсним останній заповіт ОСОБА_3 від 08.09.2017 року, а попередній повинен бути скасований, в тому числі і від 04.09.2012 року на користь ОСОБА_1 . З врахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив суд: визнати дійсним заповіт ОСОБА_3 від 08.09.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Яценко А.М., реєстровий номер 1-616; визнати скасованим попередній заповіт ОСОБА_3 від 04.09.2012 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 сестри ОСОБА_3 .

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року у задоволені первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено частково: визнано скасованим заповіт ОСОБА_3 від 04.09.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Євпаторійського міського нотаріального округу Автономної Республіки Крим Чаровською О.В., за реєстровим номером 1919; в решті позовних вимог - відмовлено; вирішено питання судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким первісний позов задовольнити, а у задоволені зустрічного позову відмовити.

20.04.2023 року до Київського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

27.04.2023 року до Київського апеляційного суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Людмили Іванівни надійшла заява про розгляд справи без її участі.

В судове засідання 11.05.2023 року відповідач не з'явився, про розгляд справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду до суду не надав.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції в частині мотивів вирішення первісного та зустрічного позовів.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 04.09.2012 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ім`я ОСОБА_1 складений заповіт, що був посвідчений приватним нотаріусом Євпаторійського міського нотаріального округу автономної Республіки Крим Чаровською О.В. за реєстровим № 1919 та зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 53327389.

Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_3 заповіла ОСОБА_1 належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно довіреності від 04.06.2014 ОСОБА_3 уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси в державних, громадських установах і організаціях незалежно від їх підпорядкування з питань пов`язаних з реєстрацією права власності, щодо належної їй на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 , в тому числі передачі вказаної квартири у оренду, з правом отримання орендної плати, а також у відповідних органах Пенсійного фонду України, в органах, відділеннях банків у м. Києві, з усіх питань, що стосуються одержання в будь-який спосіб встановлений законодавством України належної їй пенсії та інших грошових коштів (внески, виплати, перекази, компенсації, тощо) без обмежень у сумі, підписувати договори, у разі необхідності вчинити всі необхідні дії щодо замовлення та отримання пенсійної картки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що 20.01.2018 Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було складено відповідний актовий запис № 36.

06.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Людмилою Іванівною заведено спадкову справу № 42/2017 після смерті ОСОБА_3 .

Як вбачається зі спадкової справи № 42/2017, її було заведено на підставі заяви рідного брата ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .

24.01.2018 позивачем як спадкоємцем за заповітом в межах визначеного законодавством України строку подано заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 , а згодом після спливу шестимісячного строку - про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

15.02.2019 за вих. № 90/02-14 нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 11.12.2017 р. встановлено факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 18.07.1997 р., зареєстрованого у реєстрі за № 18-931, ОСОБА_4 продав належну йому на праві власності, а ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА про реєстрацію місця проживання особи № 22764356 від 20.12.2017, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована з 12.08.1997 за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва № 22764746 від 20.12.2017 зазначено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період з 10.09.2017 р. по 20.12.2017 р. були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

08.09.2017 ОСОБА_3 складено заповіт, посвідчений нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Яценко А.М., зареєстрованийв реєстрі за № 1-616, в якому вказано, що все майно, яке до дня її смерті буде їй належати, в чому би таке не полягало і де б воно не знаходилось, на що по закону вона буде мати право, в тому числі квартиру АДРЕСА_3 , заповідає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_2 звернувся із заявою від 14.02.2018 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лазарєвої Л.І. з проханням не видавати свідоцтво про право на спадщину, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , його рідної сестри - ОСОБА_3 , по спадковій справі № 42/2017, в зв`язку з наявністю декількох заповітів на різних осіб.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28.12.2017 заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа: Голосіївський районний у м. Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволено. Встановлено факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла в м. Сімферополь, Автономної Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.05.2018 серії 82АА № 1138691, посвідченого нотаріусом Євпаторійського міського нотаріального округу Антоновою Н.О., зареєстрованого в реєстрі за № 82/12-н/82-2018-2-14, виданому ОСОБА_2 , як спадкоємцю ОСОБА_3 , спадщина якого складається з: квартири, що розташована за адресою АДРЕСА_4 .

З наявного у матеріалах справи заповіту ОСОБА_3 від 02.12.2016, посвідченим нотаріусом Євпаторійського міського нотаріального округу Республіки Крим Марченко О.А., за реєстровим № 3-1336, в якому зазначено, що все майно, яке належить ОСОБА_3 на момент смерті у чому б воно не полягало та де б воно не знаходилось, заповідає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та заповіт ОСОБА_3 від 23.08.2017, посвідчений нотаріусом Євпаторійського міського нотаріального округу Республіки Крим Варданян Ю.В., за реєстровим № 3-1959, в якому зазначено, що все майно, яке належить ОСОБА_3 на момент смерті у чому б воно не полягало та де б воно не знаходилось, заповідає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відмовляючи у задоволені первісного позову та частково задовольняючи зустрічний позов суд першої інстанції виходив із того, що укладеним ОСОБА_3 заповітом від 08.09.2017 року, посвідченим нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Яценко А.М., спадкодавець зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, виявила особисто свою волю, і таким чином скасувала її попереднє розпорядження - заповіт від 04.09.2012 року.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне:

Вирішуючи справу стосовно належності вимог первісного позову, суд першої інстанції зазначав, що заповіт на ім`я ОСОБА_2 є чинним, на підставі чого вимоги зустрічного позову підлягають частковому задоволенню.

Суть доводів апелянта полягає в тому, що відповідно до ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року.

Частинами 2 та 3 ст. 1 вказаного вище Закону встановлено, що датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Окремі об`єкти нафтогазовидобування в межах континентального шельфу України є окупованими Російською Федерацією з 19 лютого 2014 року. Перелік таких об`єктів визначається Кабінетом Міністрів України. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України Дата початку і дата завершення тимчасової окупації територій, передбачених пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, визначаються у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

За таких умов з точки зору апелянта висновок суду про чинність заповіту, складеного на ім`я ОСОБА_2 , який був посвідчений нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Яценко А.М., не відповідає вимогам закону та дійсним обставинам.

Дану позицію розділяє також і колегія суддів апеляційного суду. Зважаючи на наведені вище норми вказаний заповіт, посвідчений нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Яценко А.М. на тимчасово окупованій території України не може вважатися чинним, оскільки є недійсним. В той же час даний висновок не веде до необхідності вважати чинним заповіт ОСОБА_3 , складений на ім`я ОСОБА_1 , як про це стверджує позивач.

Відповідно до положень ч. 3 та ч. 4 ст. 1254 ЦК України кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

З аналізу наведеної норми вбачається, що за умови встановлення недійсності складеного заповідачем нового заповіту чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків вчинення правочину недієздатною фізичною особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій, а також вчинення правочину під впливом насильства.

Як було встановлено в ході розгляду справи, 08.09.2017 року ОСОБА_3 було складено новий заповіт, за яким вона заповідала спірну квартиру ОСОБА_2 . Оскільки даний заповіт був посвідчений нотаріусом Сімферопольського міського нотаріального округу Яценко А.М. на тимчасово окупованій території України, у відповідності до ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вказаний заповіт вважається недійсним. В той же час, враховуючи сам факт складення нового заповіту та його недійсність, в даному випадку підлягає застосуванню ч. 1 ст. 1254 ЦК України, відповідно до якої чинність попереднього заповіту не відновлюється.

Зважаючи на викладене, у задоволенні первісного позову мало бути відмовлено, а вимоги зустрічного позову про визнання скасованим заповіту ОСОБА_3 від 04.09.2012 року на користь ОСОБА_1 задоволені саме не у зв`язку з чинністю заповіту від 08.09.2017 року на ім`я ОСОБА_2 , а у зв`язку з тим, що недійсність зазначеного заповіту тим не менш не відновлює чинності заповіту від 04.09.2012 року на ім`я ОСОБА_1 .

На підставі наведеного суд констатує відсутність на даний час будь-якого чинного та дійсного заповіту від імені ОСОБА_3 щодо спірної квартири АДРЕСА_1 .

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Інша сторона по справі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року не оскаржувала, за таких умов апеляційний перегляд справи здійснюється в межах доводів, викладених у апеляційній скарзі.

З огляду на вищевказане, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів вирішення первісного та зустрічного позовів.

У відповідності до положень ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення повністю або частково є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року в частині мотивів вирішення первісного та зустрічного позовів змінити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько