РІШЕННЯ

Іменем України

03.07.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - Ваніського Ю. М.

з участю секретаря судових засідань - Лозинського Т. Р. А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_3 - адвоката Шала Ростислава Михайловича до ОСОБА_4 про поділ квартири, яка є у спільній сумісній власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, яким просить суд поділити 2/3 (дві третіх) квартири номер АДРЕСА_1 .

В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач покликається на те, що він є власником 1/3 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 11.11.1999 року ОСОБА_5 , державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, реєстраційним посвідченням, виданим 01.06.2000 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. Інша частина квартири, що фактично складає 2/3 частини квартири, належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу. Він не може досягнути домовленості з відповідачем про поділ між ними 2/3 частини квартири. Після поділу 2/3 частин квартири, він має намір відчужити визначити йому частку у спільній власності на квартиру. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Франківського районного суду міста Львова від 13.04.2023 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи позовної заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні позовну заяву визнав.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з позовною заявою, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку про підставність позовної заяви та наявність правових підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завдання цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно із вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 11.11.1999 року ОСОБА_5 , державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори, реєстраційним посвідченням, виданим 01.06.2000 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки ОСОБА_3 є власником 1/3 частини трикімнатної квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру виданого виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів № 211272 від 22.11.1996 року, квартира яка знаходиться з адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної, спільної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно довідки № 816 з, виданою 23.05.2022 року Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про праві власності на квартиру № НОМЕР_1 від 22.11.1996 року, виданого виконкомом Львівської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням № 851 від 22.11.1996 року, зареєстрованого Львівським міським бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності № 22740.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки виданої ЛМР Франківською райадмінстрацією відділ житлового господарства ЛКП «Південне» в квартирі зареєстровано три особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 .

Визначити добровільно частки у даному майні сторони не змогли, так як відповідач ухилявся від вирішення даного питання у позасудовому порядку, а тому співвласники не можуть укласти договір про виділення часток у спільній сумісній власності у добровільному порядку.

Відтак, з метою реалізації позивачу своїх майнових прав, виникла необхідність у визначені частки у праві спільної сумісної власності у такій квартирі.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як зазначено у ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ними спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.5 постанови від 22 грудня 1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» при відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст. 206 ЦПК України суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки, таке не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення, оскільки відповідач позов визнав та таке не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб.

Керуючисьст.ст.4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 206, 223, 247 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України -

в и р і ш и в:

Позовну заяву представника ОСОБА_3 - адвоката Шала Ростислава Михайловича до ОСОБА_4 про поділ квартири, яка є у спільній сумісній власності задоволити.

Визначити частки співвласників в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема:

- ОСОБА_3 визначити 1/3 (одну третю) частку у праві сліної власності на квартриру АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_4 визначити 1/3 (одну третю) частку у праві сліної власності на квартриру АДРЕСА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 - місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 -місце проживання:АДРЕСА_2 .

Суддя Ванівський Ю. М.