Єдиний унікальний номер судової справи: 225/1094/23
Номер провадження: 2/225/195/2023
У Х В А Л А

Іменем України

05 липня 2023 року

Дзержинський міський суд Донецької області

у складі: головуючого судді Мигалевича В.В.

за участю

секретаря Голубової О.О.,

розглянувши у підготовчому засіданні в приміщенні Дзержинського міського суду Донецької області заяву представника позивача адвоката Саэнко Олександра Миколайовича про відвід судді у справі за позовом представника позивача адвоката Саєнко Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дзержинського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом представника позивача адвоката Саєнко Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно.

30.06.2023 Представник позивача ОСОБА_2 надав до суду письмову заяву про відвід судді Мигалевича В.В. від розгляду цивільної справи № 225/1094/23 за позовом представника позивача адвоката Саєнко Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заяви зазначив, що 30.06.2023 адвокатом Саєнко О.М. до Вищої ради правосуддя спрямована Скарга щодо дисциплінарного проступку судді ОСОБА_3 щодо неналежної поведінки судді під час розгляду справи №225/742/23.

Представник позивача ОСОБА_2 вважає, що суддя Мигалевич В.В. не може брати участь у розгляді цивільної справи №225/1094/23 і підлягає відводу, оскільки спрямування адвокатом скарги до Вищої ради правосуддя може викликати сумніви та неупереджене ставлення судді Мигалевича В.В. при прийнятті рішення у зазначеній справі.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.2 та ч. 3 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно з положеннями ч.7 ст.40 ЦПК України відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Відповідно до п.3 та п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, а також якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про безсторонність суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Окрім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Як убачається з матеріалів справи, 30.06.2023 адвокатом Саєнко О.М. до Вищої ради правосуддя спрямована Скарга щодо дисциплінарного проступку судді ОСОБА_3 щодо неналежної поведінки судді під час розгляду справи №225/742/23.

Хоча адвокат Саєнко О.М. вважає, що спрямування ним скарги до Вищої ради правосуддя може викликати сумніви та неупереджене ставлення судді Мигалевича В.В. при прийнятті рішення у зазначеній справі, однак це є виключно думкою представника позивача і не підтверджено жодним чином.

Відповідно до п. 1, 2 рішення Ради суддів України № 34 від 08.06.2017 (зі змінами) подання учасниками судового процесу заяви про вчинення суддею кримінального правопорушення та наявність скарг щодо судді у провадженні ВРП не породжує конфлікту інтересів щодо розгляду конкретної судової справи, тому ані заяви про внесення відомостей до ЄРДР та цивільні позови в рамках кримінального провадження, ані скарги до ВРП не є підставою для відводу судді.

Вказані висновки також співпадають із приписами Правил організації ефективного цивільного судочинства, що затверджені рішенням Ради суддів України рішенням №14 від 28.02.2020 року, з текстом яких можна ознайомитися за посиланням: https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/3/1163581/.

Також слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

Будь яких доказів упередженого ставлення судді до позивача чи його представника, неетичної поведінки, прихильності до інших учасників, приниження сторін, вчинення інших протиправних дій з боку судді Мигалевича В.В. представником позивача не надано.

Відтак уважаю заявлений представником позивача Саєнко О.М. відвід необґрунтованим, що є підставою згідно ч.3 ст.40 ЦПК України для передачі заяви на вирішення іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Керуючись ст.40 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву представника позивача адвоката Саєнко Олександра Миколайовича про відвід судді Мигалевича В.В. у цивільній справі за позовом представника позивача адвоката Саєнко Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності на спадкове майно, передати на вирішення іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.В. Мигалевич