Справа № 158/487/23 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В.
Провадження № 22-ц/802/704/23 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кінах Яни Валеріївни на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ТзОВ «Діджи Фінанс» звернулося в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтувані тим, що 01 травня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту, за умовами якого ТзОВ «ФК «Інвест Фінанс» зобов`язалося надати та надало позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 грн зі строком користування протягом 30 календарних днів, а позичальник зобов`язувався вчасно повернути кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом.

05 вересня 2022 року між ТзОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТзОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір факторингу № 556/ФК-22, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 5 від 01 травня 2021 року.

Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 06 лютого 2023 року виникла заборгованість на загальну суму 36 978 грн, з яких заборгованість за кредитом 10 000 грн; заборгованість за процентами 26 978 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати по справі.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 травня 2023 року у цій справі позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 36 978 грн, а також 2 684 грн судового збору.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кінах Я. В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу представника відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Судом за матеріалами справи встановлено, що 01 травня 2021 року між ТзОВ «ФК «Інвест Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 5 (підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором), за умовами якого ТзОВ «ФК «Інвест Фінанс» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 10 000 грн зі строком користування протягом 30 календарних днів, а позичальник зобов`язався вчасно повернути кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним (а. с. 4-9).

05 вересня 2022 року між ТзОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТзОВ «Діджи Фінанс» був укладений договір факторингу № 556/ФК-22, за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору за плату право грошової вимоги до позичальника ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 5 від 01 травня 2021 року (а. с. 36-43).

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частин 1-3 статті 207 ЦК України п равочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

При цьому судом встановлено, що кредитний договір, за яким позичальник ОСОБА_1 отримав кредит, був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються норми Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з частинами 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зробила висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За положеннями пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною 1 статті 1077, частини 1 статті 1078, частини 1 статті 1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (стаття 514, частина 1 статті 1084 ЦК України).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 06 лютого 2023 року виникла заборгованість на загальну суму 36 978 грн, з яких: заборгованість за кредитом 10 000 грн; заборгованість за процентами 26 978 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Вказана заборгованість за кредитом нарахована позивачем у відповідності до умов кредитного договору, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості за період з 01 травня 2021 року по 05 вересня 2022 року (а. с. 24-32).

Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин сторона позивача суду не надала, хоча відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТзОВ «Діджи Фінанс».

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ТзОВ «Діджи Фінанс» у встановленому законом порядку не довело факту перерахування кредитних коштів за договорами, а тому, на думку представника відповідача, відсутні підстави для стягнення з відповідача в користь товариства заборгованості за кредитним договором.

За положеннями частини 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Верховний Суд України у своїй постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 зробив висновок про те, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц, від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Кінах Яни Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 12 травня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді