Справа № 471/10/23
Провадження №2/471/60/23
Номер рядка звіту 69
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2023 р.

Братський районний суд Миколаївської області

у складі:

головуючого судді Гукової І.Б.,

за участю секретаря Холоденко І.Ю.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Братське цивільну справу № 471/10/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач послався на те, що 28.10.2014 року рішенням Братського районного суду Миколаївської області з нього було стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягувати з 10 жовтня 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. На даний час позивач перебуває в шлюбі з іншою жінкою і мають спільних малолітніх дітей, а отже у позивача на сьогодні крім неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні перебувають ще малолітні діти: донька ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Таким чином сімейний та матеріальний стан на сьогодні істотно змінився на відмінну до того який був на день вирішення справи судом. В зв`язку з чим просить зменшити призначений розмір аліментів з 1/3 частини до 1/8 частини.

У судове засідання позивач не з`явився, проте до суду надав заяву та підтримав заявлені позовні вимоги.

У судове засідання відповідач, з`явилась та заперечувала проти задоволення позовних вимог. Зазначила, що позивач не стабільно сплачує аліменти, на сьогодні має заборгованість. Тривали час офіційно не працював, але має стабільний заробіток участі у вихованні дітей не приймає, просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступного висновку.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 28.10.2014 року було стягнуто з позивача аліменти на користь відповідача в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу на утримання доньки ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено, що позивач має від іншого шлюбу доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5-6).

Позивач стверджує, що його сімейний та матеріальний стан змінився, оскільки на його утриманні ще двоє малолітніх дітей.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що наразі у нього на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей син від першого шлюбу та двоє дітей від другого шлюбу.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Станом на час розгляду справи 50% прожиткового мінімуму для дитини до 18 років становить 1416,5 грн.

Судом під час розгляду справи було досліджено матеріали виконавчого провадження.

Згідно довідки про доходи № 9 від 03.04.2023 року ОСОБА_2 з вересня 2022 року працює у ФГ «Дарієнко О.І. та у лютому, березні 2023 року ним сплачено аліменти у розмірі 1628,11 грн. за місяць.

Таким чином, позивач сплачує аліменти у майже мінімальному розмірі, гарантованому законодавством.

Окрім цього, станом на 04.04.2023 року ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 12021,89 грн.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів на обґрунтування своїх вимог позивачем не надано, таким чином суд зазначає, що розмір аліментів, визначений рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 28.10.2014 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двоє дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей від попереднього шлюбу та суперечитиме їх інтересам.

Вказані висновки суду кореспондуються з висновками Верховного суду, викладеними у постановах від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20, та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20.

За такого задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 264, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позову за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Позивач - ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

На рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 10.04.2023 року.

СуддяІ.Б. Гукова