Справа № 308/9702/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради» про стягнення середнього заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради» про стягнення середнього заробітку.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.06.2023 року, вказану позовну заяву було залишено без руху із зазначенням недоліків які слід усунути, для чого було надано час, а саме три дні з дня отримання ухвали.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху, було вказано на те, що згідно матеріалів доданих до позовної заяви ОСОБА_1 , з 02.01.2020 року на умовах цивільно-правового договору виконувала повноваження заступника головного бухгалтера на підприємстві відповідача. Наказом відповідача №26-к від 15 березня 2021 року її було призначено на посаду заступника головного бухгалтера за сумісництвом.

Наказом відповідача №145-к від 29 грудня 2022 року позивача з 30 грудня 2022 року було звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, наказано бухгалтерії нарахувати компенсацію за 56 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за відпрацьований період з 15 березня 2021 року до 30 грудня 2022 року (засвідчена копія наказу додається). Записів до трудової книжки про факт прийняття та звільнення з роботи не вносилось, оскільки дана робота виконувалась за сумісництвом.

За твердженням позивача, починаючи з червня 2022 року до моменту звільнення вона не отримувала заробітної плати. При звільненні з роботи розрахунку всіх сум, що належать їй від підприємства відповідача до виплати вона також не отримала і до часу звернення із вказаним позовом до суду.

Таким чином, зі змісту позовної не надається за можливе встановити, дату фактичного розрахунку колишнього роботодавця із позивачем або відомостей про відсутність взагалі такого розрахунку з позивачем, що в свою чергу має визначальне при судовому розгляді даної категорії справ.

Заявляючи вимогу про стягнення із позивача заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку позивачем не надано належного підтвердження розміру нарахованої але не виплаченої заробітної плати.

У позовній заяві ОСОБА_1 наведено власні розрахунки загального розміру заробітної плати за останні 12 календарних місяців роботи, а саме із січня 2022 по грудень 2022. Також наведено власний розрахунок середнього заробітку за час затримки при звільненні.

Однак, позивач не надала до суду жодних доказів наявності заборгованості по заробітній платі в період з червня 2022 та до дня звільнення.

При цьому, позивач зазначає, що відповідно до наявної у неї інформації у січні-грудні 2022 їй було нарахована до виплат наведені нею у таблиці суми. Проте, не вказує якого змісту така інформація, яким чином нею отримана, та жодних довідок з колишнього місця роботи, щодо розміру нарахувань саме в такому розмірі як наведені позивачем, до позовної заяви не додано.

Позивачем не надано до позовної заяви жодного доказу в підтвердження того, що підприємство, не розрахувалося з нею. Крім того, до матеріалів позову не надано жодних відомостей стосовно розмірів заробітної плати з якої було здійснено розрахунки.

Відсутність підтвердження наявності нарахованої і не виплаченої на день звільнення позивача, заробітної плати, а також нарахованих та не виплачених сум (згідно наказу про звільнення), розміру заробітної плати, унеможливлює суд встановити фактичні обставини справи і винести законне, обґрунтоване рішення по справі.

Позивачем в позовній заяві не зазначено: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

Зокрема відсутні відомості щодо того, що вона зверталася до відповідача з вимогою добровільно виплатити їй вказані суми.

Позивачем заявлено клопотання про витребування доказів. Яке обґрунтовано тим, що розмір сум належних до стягнення позивач розраховувала відповідно до усних відомостей, що перебували у її розпорядженні, однак її намагання отримати від відповідача письмові відомості про суми нарахованих та виплачених позивачу при звільненні виплат залишились без задоволення. Зокрема, на поданий її представником (адвокатом Буришин В.В.) адвокатським запитом з вимогами про таке залишився без задоволення.

Позивач зазначає, що у неї виникли об`єктивні труднощі з поданням даних відомостей до суду, які вона не може усунути самостійно. Так, із посилання на ст.ст. 81,84 ЦПК України, просить витребувати: «Витребувати з Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка», , місцезнаходження: Закарпатська область, м. Ужгород, наб. Незалежності, 8, довідку про доходи ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 за період з грудня 2021 року по грудень 2022 року з визначенням сум нарахування, фактично виплачених сум та сум, які не є виплачені і підлягають до виплати».

З доданого до позовної заяви запиту представника позивача (копія) вбачається, що дійсно такий направлений до відповідача. Разом із тім, зі змісту відповіді на вказаний запит вбачається, що у зв`язку із зміною керівництва закладу, працівників бухгалтерської служби, інспектора з кадрів запитувана представником позивачем інформація потребувала детального вивчення для надання достовірних даних, оскільки в даний час проводиться перевірка фінансової діяльності закладу та усіх кадрових документів за 2018-2022 роки, що пов`язано із проведенням аудиторської перевірки керівним складом закладу, а також із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000155, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 175 КК України від 26.10.2022 року. Відповідач просить про відтермінування подачі запитуваної адвокатом інформації.

З наведеного вбачається, що адміністрація КНП «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» ЗОР належним чином відреагувала на адвокатський запит, та роз`яснила об`єктивні причини неможливості надання запитуваних документів. При цьому не відмовила, а просить про відтермінування у наданні відповіді.

Інших підстав та обґрунтування клопотання про витребування документів клопотання не містить.

Позивачу було вказано на необхідність, за подання до суду вказаної позовної заяви сплатити судовий збір у розмірі 1 073,6 грн., за позовну вимогу про стягнення із відповідача на її корить середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 63 654,96 грн. (шістдесят три тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн. 96 коп.). Вказано платіжні реквізити.

Вказану ухвалу направлено на поштову адресу за місцем проживання позивача та на її електронну адресу .

Окрім того, представник позивача ОСОБА_2 , є користувачем підсистеми «Електронний суд».

Для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви, було встановлено строк, а саме: протягом трьох днів з моменту отримання копії ухвали від 16.06.2023 року про залишення заяви без руху.

20.06.2023 від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Буришин В.В., до суду надійшла заява. Зміст вказаної заяви зводиться із непогодженням представника позивача із підставами залишення позовної заяви без руху. Адвокат вказує на те, що звертався з клопотанням про витребування доказів до відповідача, вважає що неотримання відповіді на таке клопотання є перешкода позивачу отримати відомості, вказує що відсутність відомостей звернення до відповідача з вимогою добровільно виплатити вказані в позові суми не вимагається законом. Позивач не сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 гривень. Вважає що має місце деякі ознаки надмірного формалізму.

Поряд з цим, жодних відомостей щодо усунення недоліків, на які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, заява адвоката не містить. Представник позивача не заявляє клопотання про надання додаткового строку на усунення недоліків із відповідним обґрунтуванням.

Станом на 26.06.2023 року недоліки на які було вказано в ухвалі суду від 16.06.2023 року про залишення позовної заяви без руху усунуто не було.

Згідно рішень Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

До позовної заяви представник позивача додає: виключно наказ від 29.12.2022 року про звільнення ОСОБА_1 за власним бажанням з 30.12.2022 року та нарахування компенсації за 56 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за відпрацьований період з 15.03.2021 року по 30.12.2022 року та адвокатський запит адвоката Буришин В.В. від 18.04.2023 до відповідача щодо надання копії наказу про прийняття на роботу ОСОБА_1 , копію наказу про звільнення, відомості про суми, нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 при звільненні , із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства у тому числі при звільненні), надати довідку про суми нарахованої ОСОБА_1 заробітної плати за останні 12 календарних місяців робото ти до моменту звільнення, тощо.

Підставою для надання позивачу, строку для усунення недоліків позовної заяви стали недотримання вимог п.п.3,4,5,6 ч.3 ст. 175 ЦПК України, а саме позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Так, зі змісту позовної не надається за можливе встановити, дату фактичного розрахунку колишнього роботодавця із позивачем або відомостей про відсутність взагалі такого розрахунку з позивачем, що в свою чергу має визначальне при судовому розгляді даної категорії справ. Заявляючи вимогу про стягнення із позивача заборгованості по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку позивачем не надано належного підтвердження розміру нарахованої але не виплаченої заробітної плати. Позивач не надала до суду жодних доказів наявності заборгованості по заробітній платі в період з червня 2022 та до дня звільнення. Позивачем не надано до позовної заяви жодного доказу в підтвердження того, що підприємство, не розрахувалося з нею. Крім того, до матеріалів позову не надано жодних відомостей стосовно розмірів заробітної плати з якої було здійснено розрахунки. Відсутність підтвердження наявності нарахованої і не виплаченої на день звільнення позивача, заробітної плати, а також нарахованих та не виплачених сум (згідно наказу про звільнення), розміру заробітної плати, унеможливлює суд встановити фактичні обставини справи і винести законне, обґрунтоване рішення по справі. Позивачем в позовній заяві не зазначено: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися. Зокрема відсутні відомості щодо того, що вона зверталася до відповідача з вимогою добровільно виплатити їй вказані суми.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Згідно прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 , просить стягнути із відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 63 654,96 гри. (шістдесят три тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн. 96 коп.). Зважаючи на викладене, вказана вимога носить майновий характер. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. З огляду на викладене позивачу слід сплатити судовий збір у розмірі 1 073,6 грн.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції - ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тому пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке включає не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення спору судом. Крім того, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.

Так, відповідно до ч.ч.1,5,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже у даному випадку мова йде не про надмірний формалізм як вказує адвокат, а про примушення суду до надмірної гнучкості (у правовому сенсі цього слова), оскільки відкриття провадження по даній справі за такою редакцією позовної заяви та у подальшому витребуванню доказів за позивача, на розсуд суду, буде порушувати такі засади (принципи) цивільного судочинства як: пропорційність, змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства.

Також, суд вважає хибними і твердження представника позивача- адвоката Буришин В.В. про те, що відповідач проігнорував його адвокатський запит, тому він позбавлений можливості отримати необхідні документи, оскільки згідно до положень, викладених в ч.3 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом. Однак, доказів того, що адвокат вжив заходів щодо притягнення відповідача до відповідальності за ненадання йому інформації на адвокатський запит, до позову не додано. При цьому, зі змісту відповіді на вказаний запит вбачається, що відповідачем повідомлено, що у зв`язку із зміною керівництва закладу, працівників бухгалтерської служби, інспектора з кадрів запитувана Вами інформація потребує детального вивчення для надання Вам достовірних даних, оскільки в даний час проводиться перевірка фінансової діяльності закладу та усіх кадрових документів за 2018-2022 роки, що пов`язано із проведенням аудиторської перевірки керівним складом закладу, а також із проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000155, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 175 КК України від 26.10.2022 року. Відповідач просить про відтермінування подачі запитуваної адвокатом інформації.

При цьому позивач та представник позивача не заявляє клопотання про надання додаткового строку на усунення недоліків із відповідним обґрунтуванням.

Крім того, невиконання позивачкою ч. 4 ст. 177 ЦПК України, не може тлумачитися як надмірний формалізм, щодо обмеження доступу до суду відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, бо ці вимоги є обов`язковими вимогами до позовної заяви, та у разі усунення усіх недоліків позовна заява буде прийнята до розгляду судом.

Суд констатує, що станом на 26.06.2023 позивач не усунув зазначені в ухвалі суду недоліки.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи те, що позивач не усунув недоліки позовної заяви ні у строк, встановлений судом, ні станом на 26.06.2023 року, судовий збір не сплатив, не заявляє клопотання про надання додаткового строку на усунення недоліків позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права на доступ до суду.

Також, вважаю за необхідне повідомити позивача, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Закарпатська обласна клінічна стоматологічна поліклініка» Закарпатської обласної ради» про стягнення середнього заробітку - вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош