справа № 635/68/22
провадження № 2/631/198/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 квітня 2023 року селище міського типу Нова Водолага
Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Трояновської Т. М.
за участі секретаря судового засідання Тиндик С. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку суброгації,
В обґрунтування вимог представник позивача зазначив, що 24 червня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санофі - Авентіс Україна» укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією транспортних засобів № 1049971, відповідно до умов якого, страховик зобов`язався відшкодувати збитки, що могли настати у зв`язку з пошкодженням, знищенням чи втратою застрахованого автомобіля «PEUGEOT», держаний номерний знак НОМЕР_1 .
01 вересня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «PEUGEOT», держаний номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіля марки «КІА», держаний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Московського районного суду міста Харкова від 27 вересня 2017 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як вказала представник позивача, з наведеної постанови суду встановлено, що ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини останнього, внаслідок порушення вимог пункту 10.9 Правил дорожнього руху України. Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили 10 жовтня 2017 року.
За твердженням представника позивача, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, тому Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс» з метою досудового врегулювання спору 27 лютого 2018 року звернулось до ОСОБА_1 із листом про необхідність здійснити відшкодування завданої майнової шкоди позивачу.
12 липня 2018 року після проведення переговорів між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та матір`ю ОСОБА_1 - ОСОБА_1 було укладено Договір про відшкодування боргу в порядку регресу, відповідно до пункту 1.1 якого предметом договору є визначення розміру та порядку відшкодування боржником Товариству боргу в порядку регресу, у зв`язку із завданою шкодою в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01 вересня 2017 року з вини ОСОБА_1 , під час керування транспортним засобом марки «КІА», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб марки «PEUGEOT», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахований у Товаристві згідно Договору страхування № 1049971 від 24 червня 2017 року (справа № 1853/17/50/ТР25/00/2).
Відповідно до пунктів 1.2 та 1.3. вказаного Договору сторони погодили, що боржником по даному договору є ОСОБА_1 , яка являється власником транспортного засобу марки «КІА», держаний номерний знак НОМЕР_2 , під час керування яким з вини ОСОБА_1 01 вересня 2017 року було завдано шкоди Товариству. Розмір страхового відшкодування, сплаченого Товариством по страховій справі № 1853/17/50/ТР25/00/2 складає 28 819 гривень 82 копійки. При цьому, пунктом 1.4 Договору сторони погодили, що Товариством надано знижку у розмірі десяти відсотків від суми боргу та заборгованість боржника перед Товариством, з урахуванням вказаної знижки, та часткової оплати боргу в розмірі 470 гривень 00 копійок, становить 25 467 гривень 83 копійки.
Як вказав представник Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», ОСОБА_1 порушила умови вищезгаданого Договору про відшкодування боргу та здійснила виплату страхового відшкодування лише частково у сумі 5300 гривень (без урахування 470 гривень), а отже залишок боргу у розмірі 20 167 гривень 83 копійки залишився не сплаченим, що змусило позивача звернутись до суду з вказаним позовом за захистом своїх прав.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31 січня 2022 року справу з єдиним унікальним № 635/68/22 за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку суброгації передано на розгляд до Нововодолазького районного суду Харківської області, оскільки відповідно до відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Головного управління ДМС УДМС України в Харківській області відповідач по справі - ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 травня 2022 року прийнято до розгляду позовну заву та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 04 квітня 2023 року визначено про заочний розгляд справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку суброгації.
Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у цивільній справі судом не вживалось.
Уповноважений представник Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» в судове засідання не прибув, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. На адресу суду представник позивача - Ю. С. Білогуб, яка діє на підставі довіреності № 04/2023 від 02 січня 2023 року, направила на електронну адресу суду заяву, яка була зареєстрована за вхідним № ЕП-247/23-вх. від 13 лютого 2023 року, відповідно до якої просила розглядати справу за відсутності представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, ОСОБА_1 , у судові засідання, що були призначені на 18 січня 2023 року, 13 лютого 2023 року, 06 березня 2023 року та 04 квітня 2023 року не з`явилась, хоча про дату, час і місце розгляду справи була сповіщена завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами, ОСОБА_1 отримала особисто, судову повістку на 18 січня 2023 року відповідач отримала 21 січня 2023 року. Інші судові повістки були повернуті на адресу суду з відміткою відділення УДППЗ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою».
Про причини своєї неявки ОСОБА_1 суд не повідомила. Відзив на позовну заяву, відповідно до приписів статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач не подала, ніяких клопотань на адресу суду не направляла.
З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Частиною 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (частина 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України).
Крім того, у відповідності до приписів частини 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із неявкою в судове засідання відповідача, яку належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, зі згоди позивача по справі, суд вирішив за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення.
За таких обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач будучи завчасно належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, повторно, без зазначення причин свого неприбуття, не з`явилась у судове засідання, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши доводи позовної заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).
При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу.
Положеннями частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
За приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.
У ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Санофі - Авентіс Україна» є власником автомобілю марки «PEUGEOT 301», державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 14 липня 2015 року.
24 червня 2017 року між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Санофі - Авентіс Україна» (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів № 1049971, предметом якого є страхові ризики КАСКО, ризики ДЦВ та ризики ДНВ ряду автомобілей, вказаних у Додатку № 1 до Договору «Перелік застрахованих транспортних засобів на другій період страхування дії Договору», де під номером 20 вказано автомобіль марки «PEUGEOT 301», 2015 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , № кузова (шасі) НОМЕР_4 .
У підпунктах 4.1.4 - 4.1.6 розділу 4 Договору сторони узгодили, що страхування ризиків КАСКО здійснюється на умовах: база ремонту (калькуляція) транспортного засобу - гарантійна (авторизована) СТО; фізичний знос деталей транспортного засобу - не враховується; розмір безумовної франшизи: - 1500 гривень 00 копійок в частині ризиків «ДТП», «ПДТО», «Стихія», «Інші події»; - 0 гривень по склу кузова транспортного засобу; - 5 % страхової суми транспортного засобу в частині ризику «Викрадення»; - 1500 гривень 00 копійок при повній загибелі транспортного засобу.
Відповідно до розділу 2 Договору загальний страховий платіж по договору складає 3 516 677 гривень 89 копійок.
01 вересня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Санофі - Авентіс Україна» звернулось до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» з повідомленням про подію з транспортним засобом за реєстраційним № 1853/17, відповідно до якого повідомили про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 01 вересня 2017 року о 08 годині 40 хвилин за адресою: місто Харків, проспект Московський, поблизу будинку № 197/2.
Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Положеннями статті 8 Закону України «Про страхування» визначено, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої, виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно зі статтею 29, пункту 32.7 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.
Як убачається з матеріалів справи 01 вересня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Санофі - Авентіс Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОП Лізинг» укладено договір з адміністрування та сервісного обслуговування транспортних засобів № CF - 008291.
При вирішенні спірних правовідносин суд виходить з того, що за своїм правовим характером вони є деліктними, тобто такими, що виникли внаслідок заподіяння шкоди.
Правове регулювання спірних правовідносин здійснюється нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Цивільного кодексу України.
Пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Право особи, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, на їх відшкодування передбачене частиною 1статті 22 Цивільного кодексу України.
Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України).
Частиною 3 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Приписами частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
При цьому, джерелом підвищеної небезпеки визнається діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина 1 статті 1187 Цивільного кодексу України).
Пленум Верховного Суду України у пункті 2 своєї Постанови № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснив, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
З огляду на положення пункту 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно зі статтею 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану винною особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Статтею 979 Цивільного кодексу України обумовлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту (аварійного сертифіката) (частина 1 статті 990 Цивільного кодексу України).
Аналогічні приписи містяться й у частині 1 статті 25 Закону України «Про страхування», яка обумовлює, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.
Приписами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Стаття 27 Закону України «Про страхування» передбачає, що до страховика, який здійснив виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика є суброгацією.
Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди
Як було встановлено судом, станом на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована, тому позивач із метою досудового врегулювання спору 27 лютого 2018 року звернувся до ОСОБА_1 із листом № 411/8, відповідно до якого йому було запропоновано здійснити відшкодування завданої майнової шкоди Приватному акціонерному товариству «Європейський страховий альянс» в порядку регресу у розмірі 28 819 гривень 82 копійки.
Відповідно до довідки № 8217, виданої 05 квітня 2018 року Харківським національним медичним університетом, встановлено, що ОСОБА_1 станом на квітень 2018 року навчався на 4 курсі в 21 групі ІІ медичного факультету на денній формі навчання, форма фінансування навчання - за державним замовленням.
З довідки про доходи, виданої 06 квітня 2018 року Харківським національним медичним університетом, установлено, що за лютий 2018 року та березень 2018 року ОСОБА_1 стипендія не призначалась.
Як свідчать матеріали цивільної справи, 12 липня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» (далі - товариство) та ОСОБА_1 (далі - боржник) було укладено Договір про відшкодування боргу в порядку регресу, предметом якого згідно пункту 1.1 є визначення розміру та порядку відшкодування боржником товариству боргу в порядку регресу, у зв`язку із завданою шкодою в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01 вересня 2017 року з вини ОСОБА_1 , під час керування транспортним засобом «КІА», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті якої було пошкоджено транспортний засіб «PEUGEOT 301», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахований у товаристві згідно Договору страхування № 1049971 від 24 червня 2017 року (справа № 1853/17/50/ТР25/00/2).
Положеннями пункту 2.1 Договору про відшкодування боргу в порядку регресу від 12 липня 2018 року передбачений графік, відповідно до якого боржник, ОСОБА_1 повинна вносити суми грошових коштів щомісячно до 25 числа починаючи з липня 2018 року.
Як убачається з пункту 2.4 Договору, сторони домовились, що у разі відмови боржника від виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору товариством буде стягуватись заборгованість примусово, в порядку встановленого чинним законодавством.
Також у пункті 3.1 сторони узгодили, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.
При цьому матеріали справи не містять даних, які б свідчили про заперечення відповідачем факту підписання вказаного вище договору про добровільне відшкодування шкоди.
В даному випадку суд виходить з положень частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, що укладений між сторонами по справі договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язав (частина 2 статті 11 Цивільного кодексу України).
Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Із матеріалів справи убачається, що з моменту укладання договору про відшкодування боргу в порядку регресу від 12 липня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Європейський страховий альянс» та ОСОБА_1 ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надала суду доказів виконання нею зобов`язань за вказаним договором або доказів того, що він у встановленому законом порядку був визнаний недійсним.
При цьому, згідно вимог статтей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України у встановлений строк.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).
Правові наслідки порушення зобов`язання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно вищевказаної норми права, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
В силу статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (стаття 625 Цивільного кодексу України).
В силу принципу змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов`язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують або спростовують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення.
Як вже зазначалося, у статті 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно з частиною 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Так, відповідачем по справі - ОСОБА_1 не було надано будь - яких доказів на підтвердження відшкодування боргу позивачу - Приватному акціонерному товариству «Європейський страховий альянс», а також не надано доказів, що залишок боргу складає меншу суму.
Виходячи з викладеного суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», є обґрунтованими, доведеними належними і допустимими доказами, а отже є такими, що підлягають задоволенню.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», суд відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 Цивільного процесуального кодексу України вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частини 1 та 2 статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до частини 1, підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (пункту 1 частини 2 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України).
Суд дійшов до висновку про повне задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», у зв`язку з чим необхідно стягнути з ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 гривень 00 копійок.
На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 22, 202, 204, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 626, 990, 993, 1166, 1187, 1188 Цивільного кодексу України, статтями 1 - 5, 10 - 13, 17 - 19, 23, 76 - 82, 89, 133, 141, 211, 214, частиною 3 статті 211, частиною 1 статті 223, статтею 247, пунктом 2 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтею 259, статтями 263 - 265, 267, 268, частинами 5 та 11 статті 272, частинами 1 і 2 статті 273, статтями 280 - 289, частиною 1 статті 352, статтями 354 і 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків у порядку суброгації - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Ямська, будинок № 28-А) понесені судові витрати по сплаті судовому збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду безпосередньо, або через Нововодолазький районний суд Харківської області, або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються при проголошенні рішення:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий альянс», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Ямська, будинок № 28-А, код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 19411125.

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складений та підписаний 10 квітня 2023 року з урахуванням приписів частини 3 статті 124 та частини 6 статті 259 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: Т. М. Трояновська