Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/8921/22
Провадження №2/552/1358/23
РІШЕННЯ

і м е н е м у к р а ї н и

10.04.2023 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Лебедєва Х.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Сидоренко Ірина Олександрівна,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області,

представник відповідача Гринько Марина Олександрівна,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В позовній заяві посилався на те, що постановою Київського районного суду м. Полтави від 31.05.2011 року по справі 2а-3399/11/1609 з врахуванням ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.05.2013 року визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави в частині не нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_2 , передбаченого ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», за період з 17.09.2010 року по 31.05.2011 року; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави снити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та провести відповідні виплати за період з 17.09.2010 року по 31.05.2011 року з урахуванням проведених виплат.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, не отримавши належних їй коштів.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 грудня 2016 року ОСОБА_1 є спадкоємцем надбавки до пенсії як дитині війни за період з вересня 2010 року по травень 2011 року у розмірі 1343,52 грн., що належала спадкодавцю згідно довідки Управління Київського району в м. Полтаві Пенсійного фонду України від 02.12.2016 року за № 4483.

16 грудня 2016 року він подав відповідачеві заяву про виплату недоодержаної пенсії ОСОБА_2 , однак успадковані ним кошти відповідачем не виплачені.

Тому, зазначаючи, що бездіяльністю відповідача, яка виразилася в невиплаті належних йому грошових коштів, йому завдана матеріальна та моральна шкода, позивач просив суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на його користь 2984,71 грн., з яких: успадкована ним надбавка до пенсії як дитині війни за період з вересня 2010 року по травень 2011 року в розмірі 1343,52 грн., інфляційні втрати 1373,38 грн., 3% річних 267,81 грн. Також просив стягнути з відповідача на його користь 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої тривалим невиконанням судового рішення.

Ухвалою судді від 17 лютого 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. Зазначив, що розпорядженням від 25.11.2014 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсій за віком з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 17.09.2010 по 31.05.2011 та нараховано доплату по перерахунку з урахуванням виплачених сум 1343 грн. 52 коп.

Сума 1343 грн. 52 коп. зафіксована в виплатних документах та залишилась не виплаченою через відсутність джерел фінансування цих видатків.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

ОСОБА_2 як фізична особа, на користь якої ухвалено рішення суду, мала можливість відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440 Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду (далі по тексту Постанова №440) звернутися до органів виконавчої служби для виконання рішення суду для нарахування та виплати суми коштів, яка визначена рішенням суду.

Повідомлення з Державної виконавчої служби про прийняття до обліку рішення суду від 31.03.2011 по справі №2а-3399/11/1609, виконання якого гарантується державою відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440, до управління не надходило, довідка про нараховану заборгованість на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 №440 не видавалась.

09.09.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області зареєстровано звернення ОСОБА_1 щодо надання інформації стосовно виплат сум на виконання рішення суду по справі №2а-3399/11/1609 ОСОБА_2 , як спадкоємцеві.

На зазначене звернення ОСОБА_1 надано відповідь від 27.09.2022 стосовно необхідності заміни сторони по справі для подальшого нарахування сум на виконання рішення суду по справі №2а-3399/11/1609.

Ухвала про заміну сторони у справі №2а-3399/11/1609 за позовом ОСОБА_2 не надходила, згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про заміну сторони відсутня.

Разом з тим згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Позивачем не доведено в чому полягали душевні страждання, моральна шкода та на підтвердження таких обставин не надано документальних підтверджень.

Відповідальним за виконання судових рішень, що гарантовані державою, є саме Державна казначейська служба України (Казначейство), яка є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині, що стосуються стягнення матеріальної і моральної шкоди, інфляції, пов`язаних із значною затримкою соціальних виплат, заявлені позивачем до неналежного відповідача, а тому не підлягають задоволенню в межах цього спору.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області не вчинялися дії щодо порушення морального становища позивача.

Крім того, ОСОБА_1 не був позбавлений права у встановленому законом порядку звертатися до органів державної влади для подальшого виконання рішення суду.

Тому відповідач просив суд закрити провадження у справі №552/8921/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в зв`язку з пропуском строків звернення. Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позивач надав відповідь на відзив, у якому не погодився з доводами відповідача, викладеними у відзиві. Просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в повному обсязі.

Ухвалою суду від 10 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі.

Інші заяви по суті справи сторони суду не подавали.

Суд, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, постановою Київського районного суду м.Полтави в адміністративній справі №2а-3399/11/1609 від 31 травня 2011 року з врахуванням ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави в частині не нарахування підвищення до пенсії ОСОБА_2 з передбаченого ст. 6 Закону України Про соціальний захист дітей війни за період з 17 вересня 2010 року по 31 травня 2011 року. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком з розміру, встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове пенсійне страхування, та провести відповідні виплати за період з 17 вересня 2010 року по 31 травня 2011 року з урахуванням проведених виплат (а.с.9-10).

Розпорядженням Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави від 25 листопада 2014 року №122860 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з підвищенням її на 30% мінімальної пенсій за віком з розміру, встановленого частиною 1 статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період з 17 жовтня 2010 року по 31 травня 2011 року, та нараховано доплату до пенсії, з урахуванням виплачених сум, у розмірі 1343 грн. 52 коп. (а.с. 87).

Вказана сума доплати у розмірі 1343 грн. 52 коп. ОСОБА_2 виплачена не була.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 25 березня 2016 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Полтава Полтавського міськрайонного управління юстиції Полтавської області (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 грудня 2016 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з надбавки до пенсії як дитині війни за період з вересня 2010 року по травень 2011 року в розмірі 1343,52 грн., належність якої спадкодавцю підтверджується довідкою Управління Київського району в м. Полтаві Пенсійного фонду України від 02 грудня 2016 року за №4483 (а.с. 12).

16 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України Київського району м. Полтави з заявою, у якій просив виплатити йому недоодержану пенсію мами ОСОБА_2 (а.с. 13).

Але зазначена доплата йому виплачена не була.

09 вересня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з питання виплати йому як спадкоємцю боргу по перерахунку пенсії матері ОСОБА_2 .

На його звернення листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 27 вересня 2022 року за вих. №10992-8959/Ш-02/8-1600/22 повідомлено, що виплата нарахованих сум на виконання рішення суду ОСОБА_2 не здійснювалась із-за відсутності джерел фінансування цих видатків (а.с. 72).

Також повідомлено, що в ході розгляду звернення встановлено, що повідомлення з державної виконавчої служби на його ім`я як спадкоємця про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою (щодо зобов`язання здійснити нарахування), не надходило.

Роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України Про виконавче провадження у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа, має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Крім того, позивачу роз`яснено, що він має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

У статті 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином судом встановлено, що позивач у зв`язку з прийняттям спадщини набув права власності на спадкове майно, а саме кошти доплати до пенсії як дитині війни в розмірі 1343,52 грн., але відповідачем вказані кошти не виплачені ні спадкодавцеві, ні позивачу як спадкоємцю.

Тому суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача вказаних коштів недоплаченої пенсії.

При цьому суд відхиляє посилання відповідача у відзиві на позов на те, що ОСОБА_2 мала можливість звернутись до органів виконавчої служби для виконання рішення суду для нарахування та виплати суми коштів, яка визначена рішенням суду, згідно Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року № 440, який передбачає звернення заявника до органу державної виконавчої служби для проведення їх обліку, інвентаризації та подальшої передачі до органів, що здійснюють обслуговування бюджетних коштів для погашення заборгованості.

Даний Порядок підлягав би застосуванню у разі звернення з позовом до суду спадкодавця ОСОБА_2 про стягнення недоплаченої пенсії за рішенням суду.

Зобов`язальні правовідносини між ОСОБА_2 і ПФУ щодо пенсійного забезпечення припинилися у зв`язку із її смертю.

Наразі, між ОСОБА_1 і відповідачем існують правовідносини щодо спадкового майна, права власності спадкоємця на грошові кошти, що належали спадкодавцю.

З огляду на зазначене, спірні правовідносини Порядок не регулює, і передбачений ним механізм стягнення пенсійних виплат за рішенням суду, застосуванню не підлягає.

Відповідно до статті 124 Конституції України,ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Згідно частин 1 та 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Відповідач має грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується відповідними судовими рішеннями, що набрали законної сили, якими відповідача зобов`язано здійснити виплату грошових коштів недоплаченої пенсії спадкодавця ОСОБА_2 , свідоцтвом про право ОСОБА_1 на спадщину в порядку спадкування за законом у зв`язку із смертю ОСОБА_3 .

Про своє право на отримання коштів недоплаченої спадкодавцю надбавки до пенсії позивач відповідачу повідомив та вимагав виплатити (а.с. 13, 72).

З огляду на те, що відповідач порушив грошове зобов`язання з виплати грошових коштів, отриманих позивачем в порядку спадкування за законом, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України.

Аналогічний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц, провадження № 14-68цс18.

Згідно розрахунку позивача 3% річних за період з 24 березня 2016 року до 14 листопада 2022 року складають 267 грн. 81 коп., інфляційній втрати за період 24.03.2016 по 14.11.2022 складають 1373 грн. 38 коп.

З урахуванням зазначеного та враховуючи те, що вказаний розрахунок позивача відповідачем не спростовано, суд приходить висновку про те, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, завданої тривалим невиконанням відповідачем свого зобов`язання щодо виплати позивачу належних йому коштів, суд виходить з наступного.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що тривалою невиплатою належних йому коштів йому завдано значної моральної шкоди, яка полягала у порушенні його права власності, внаслідок чого посилилася його зневіра у правову і соціальну державу, яку в даному спорі представляє суб`єкт владних повноважень Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Зазначив, що з 2020 року йому встановлено другу групу інвалідності. За станом здоров`я він потребує підтримуючого лікування, на що витрачає значні кошти. Він розраховував в тому числі і на належні йому кошти, отримані у спадок, з метою витратити їх на своє лікування. Однак через невиплату йому відповідачем він вже тривалий час перебуває в стресовому стані, відчуває занепокоєння, невизначеність та несправедливість з боку держави в особі відповідача через обмеження його прав, що в свою чергу ще більше його пригнічує та погіршує і без того поганий стан здоров`я.

Розмір завданої йому моральної шкоди позивач оцінює в 5000 грн., які просить стягнути з відповідача на його користь

Відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач чітко вказує, що шкода йому завдана органу державної влади, а тому вимагає відшкодування шкоди згідно ст. 1174 ЦК України.

При цьому Держава бере участь у справі як відповідач через відповідні органи державної влади, зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду.

На цьому наголошувала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №242/4741/16-ц.

Тому суд відхиляє заперечення відповідача проти позову в тій частині, що він є неналежним відповідачем у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем же не доведено заподіяння йому моральної шкоди та її розміру.

Так, посилаючись на потребу в лікуванні, погіршення стану здоров`я, тощо, позивач доказів на підтвердження цих обставин не надає.

Також суд звертає увагу на ту обставину, що сума невиплачених позивачу коштів є незначною і на час виникнення у нього права власності на ці кошти становила близько одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян для осіб, які втратили працездатність. На час розгляду справи вказана сума складає менше 50% прожиткового мінімум для працездатних осіб та близько 60% прожиткового мінімум для осіб, що втратили працездатність.

Тому суттєво вказана сума на матеріальний стан позивача не вплинула.

Крім того, зазначаючи, що шкоду йому завдано бездіяльністю відповідача, позивач обрав невірний спосіб захисту свого права, оскільки просив стягнути 5000 грн. на відшкодування шкоди не з держави (державного бюджету), а з конкретної юридичної особи Головного управління Пенсійного фонду України, що не відповідає приписам ст. 1174 ЦК України.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути недоплачену ОСОБА_2 надбавку дитині війни за період з вересня 2010 року по травень 2011 року в розмірі 1343,52 грн., що успадкована позивачем згідно свідоцтва про право на спадщину від 13 грудня 2016 року, інфляційні втрати у зв`язку з затримкою виплати у розмірі 1373,38 грн., 3% річних за період затримки розрахунку у розмірі 267,81 грн., а всього необхідно стягнути 2984 грн. 71 коп.

В задоволенні решти вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На час звернення позивача з позовом до суду сума судового збору за даним позовом становила 992,40 грн. (0,4% ціни позову).

Позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений, при зверненні з позовом до суду судовий збір не сплатив.

Позов судом задоволено на 37%, тому пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави необхідно стягнути 367,19 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 несплачені кошти в розмірі 1343,52 грн., інфляційні втрати у зв`язку з затримкою виплати у розмірі 1373,38 грн., 3% річних за період затримки виплати у розмірі 267,81 грн., а всього стягнути 2984 грн. 71 коп. (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири гривні сімдесят одну копійку)

В задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь на користь держави судовий збір у розмірі 367,19 грн. (триста шістдесят сім гривень дев`ятнадцять копійок).

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживаючий: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ,

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Соборності, .

Повне судове рішення виготовлено 10 квітня 2023 року.

Головуючий О.А.Самсонова