ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/190/23
Провадження № 2/362/938/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.05.23 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,
за участю секретаря Жеребко Ю.І.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,
Представник ФОП « ОСОБА_1 » адвокат Мазуренко С.С. звернувся до суду в порядку цивільного судочинства, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ФОП « ОСОБА_1 » завданні збитки в порядку регресу у розмірі 4 012,83 грн., витрати на правову допомогу (правничу) допомогу в розмірі 10 916,40 грн., сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 25.06.2020 року між ПрАТ «СК «Вусо» та ОСОБА_3 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №7634190, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу, а саме автомобіля «Renault Megane», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».
У відповідності до умов вказаного Договору, ПрАТ «СК «Вусо» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування.
27.04.2021 року о 13 год. 50 хв. в м. Києві по вул. Академіка Заболотного, 31-А, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «TATA», реєстраційний номер « НОМЕР_2 » - під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Рено», реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Renault Megane», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » щодо пошкоджень, завданих внаслідок ДТП від 27.04.2021 року складено акт (протокол) огляду транспортного засобу заява про виплату, фото-таблицю пошкодження.
Згідно страхових актів №2123466-1 від 29.01.2021 року сума страхового відшкодування у розмірі 19 418,20 грн. перераховано на рахунок СТО, де відбувався ремонт пошкодженого транспортного засобу ФОП ОСОБА_4 та у розмірі 1 345,00 грн. на рахунок власника пошкодженого транспортного засобу «Renault Megane», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » - ОСОБА_3 .
Транспортний засіб «TATA», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », яким керував Відповідач на момент ДПТ, був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/104795292 на момент ДТП від 27.04.2021 рок в ТДВ СК «Альфа-Гарант».
ТДВ СК «Альфа-Гарант» визнало подію від 27.04.2021 року страховою та здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «Вусо» згідно Полісу № ЕР/104795292.
Враховуючи недостатність страхової виплати, для повного відшкодування завданої шкоди Відповідач повинен виплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою страхової ТДВ СК «Альфа-Гарант», що склала 4 012,83 грн.
21.10.2021 року, між ПрАТ «СК «Вусо» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №21/10/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору.
В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Договором №7634190 від 25.06.2020 року.
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.02.2023 року прийнято вказану цивільну справу до провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с. 62).
Позивач та її представник, в судове засідання не з`явилися, представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує (а.с. 76-78).
ОСОБА_2 , який належним чином повідомлявся про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.80) не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Інших клопотань від жодної із сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
25.06.2020 року між ПрАТ «СК «Вусо» та ОСОБА_3 укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №7634190, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу, а саме автомобіля «Renault Megane», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » (а.с. 6-9).
25.06.2021 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Вусо» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 25).
Згідно страхових актів №2123466-1 від 29.01.2021 року сума страхового відшкодування у розмірі 19 418,20 грн. перераховано на рахунок СТО, де відбувався ремонт пошкодженого транспортного засобу ФОП ОСОБА_4 (а.с. 41) та у розмірі 1 345,00 грн. на рахунок власника пошкодженого транспортного засобу «Renault Megane», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » - ОСОБА_3 (а.с. 42).
21.10.2021 року, між ПрАТ «СК «Вусо» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено Договір №21/10/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору (а.с. 43-44).
Станом на час звернення до суду з позовом відповідач погашення заборгованості в добровільному порядку не провів.
Частиною ч.1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.п. «а, в» п.38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «СК «Вусо» з моменту виплати страхового відшкодування.
Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України - особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Згідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно до Договору №21/10/2021 від 21.10.2021 року про відступлення права вимоги, укладеного між ПрАТ «СК «Вусо» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 перейшло право вимоги до ФОП ОСОБА_1 ..
Таким чином, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача 4 012,83 грн. в порядку регресу.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Враховуючи викладене, з огляду на встановлену вину відповідача у скоєнні ДТП, здійснення виплати з боку ПрАТ «СК «Вусо», а також переходу права вимоги про відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування до ФОП ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.
Щодо судових витрат, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вирішуючи питання про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що наявні у матеріалах справи, договір про надання правової допомоги № 17 від 10.02.2021 року, та квитанції до прибуткового касового ордера від 11.01.2022 року (а.с.52-53, 55).
На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 916,40 грн. є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним зменшити розмір витрат на правничу допомогу та стягнути у розмірі 4 000 грн.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у справі в сумі 992,40 грн.
Керуючись статтями 512, 514, 979, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Закону України «Про страхування», статтями 10, 12, 13, 76, 82, 133, 141, 247, 259, 263-265, 274, 280-284, 279, 354 ЦПК України, суд,
Позов Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_1 » до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 4 012 (чотири тисячі дванадцять) гривень 83 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 4 000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення його повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Позивач: Фізична особа-підприємець « ОСОБА_1 », РНОКПП НОМЕР_3 , юридична адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко