Єдиний унікальний номер: 378/146/23
Провадження № 2/378/66/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2023 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Гуртовенко Р. В.

за участю секретаря: Мельник Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: виконавчий комітет Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області як орган опіки і піклування, про встановлення місця проживання дитини з батьком, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , з посиланням на те, що він та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.02.2008 року по 12.09.2018 року, від якого мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 12 вересня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Питання про місце проживання дитини та про стягнення аліментів на утримання дитини на розгляд суду сторонами не виносилось. До червня 2021 року дитина, за домовленістю сторін, проживала з відповідачем. Разом з тим, відповідач, в зв`язку з відсутністю власного житла, постійного стабільного місця роботи та тривалого перебування за кордоном, не може забезпечити дитині належних умов проживання, тому, починаючи з червня 2021 року по даний час дитина постійно проживає з ним (позивачем). На підставі чого вважає, що проживання дитини з батьком краще відповідатиме інтересам дитини. На даний час він працює на посаді голови Таращанської міської ради. 24 лютого 2023 року виконавчим комітетом Таращанської міської ради прийнято рішення, яким визнано доцільним встановлення місця проживання сина ОСОБА_3 з батьком. Наразі він проживає у АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок належить на праві спільної часкової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Також у власності позивача перебуває 1/2 частини квартири загальною площею 72,4 м. кв., житловою площею 49,0 м. кв., за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, відповідно до довідки КНП ТМР «Таращанський ІДПМСД» від 15.02.2023 року № 80 дитина зареєстрована в сімейного лікаря КМП ТМР «Таращанський ЦПМСД» та звертається на прийом до лікаря в присутності батька ОСОБА_1 .. Також, відповідно до довідки Таращанського академічного ліцею «Ерудит» №12 від 14.02.2023 р., ОСОБА_3 дійсно навчається у 9-Б класі вказаного ліцею та проживає з батьком. Батько бере активну участь у вихованні сина. Отже, наявні усі підстави для визначення проживання сина ОСОБА_3 з батьком, тобто позивачем.

Позивач просить суд визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В судове засідання позивач не прибув, до суду подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 41).

Відповідач в судове засідання не прибула, до суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає (а.с. 40).

В судове засідання представник третьої особи: виконавчий комітет Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області як орган опіки і піклування не прибув, до суду вказаний орган подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечують (а.с. 52).

Суд, розглянувши матеріали справи, заяву відповідача про визнання позову, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З копії рішення Ставищенського районного суду ЄУН 378/612/18 від 12.09.2018 року та копії свідоцтва про народження, встановлено, що сторони з02.02.2008р. по 12.09.2018р. перебували у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 12, 13).

Позивач разом із сином ОСОБА_3 проживають у АДРЕСА_1 . Зазначений житловий будинок належить на праві спільної часкової власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Також у власності позивача перебуває 1/2 частини квартири загальною площею 72,4 м. кв., житловою площею 49,0 м. кв., за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11, 14, 15, 16).

Відповідно до копії довідки КНП ТМР «Таращанський ІДПМСД» від 15.02.2023 року № 80 дитина зареєстрована в сімейного лікаря КМП ТМР «Таращанський ЦПМСД» та звертається на прийом до лікаря в присутності батька ОСОБА_1 (а.с. 21).

Згідно копії довідки Таращанського академічного ліцею «Ерудит» №12 від 14.02.2023 р., ОСОБА_3 дійсно навчається у 9-Б класі вказаного ліцею та проживає з батьком. Батько бере активну участь у вихованні сина (а.с. 22).

Позивач на даний час працює на посаді голови Таращанської міської ради, по місцю роботи характеризується позитивно (а.с. 17).

24 лютого 2023 року виконавчим комітетом Таращанської міської ради прийнято рішення, яким визнано доцільним встановлення місця проживання сина ОСОБА_3 з батьком (а.с. 18).

Згідно статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину і основні напрямки виховного процесу - це виховання дітей в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, родини, свого народу, Вітчизни; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти. Це визначено ст. 150 СК України.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Згідно зі ч. 2, 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4).

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Враховуючи позицію виконавчого комітету Таращанської міської ради Білоцерківського району Київської області як органу опіки і піклування, який дійшов висновку про доцільність проживання дитини з батьком, беручи до уваги встановлені судом обставини, а саме, що на даний час дитина проживає разом з батьком, за місцем проживання дитини створені всі належні для неї умови, батько виховує та утримує сина, між дитиною і батьком встановлений міцний психологічний зв`язок, існує довіра, взаєморозуміння, враховуючи відсутність будь-яких заперечень з приводу спільного проживанння позивача з сином, в т. ч. заперечень від останнього, відтак суд вважає вірним визначити місце проживання сина із його батьком, тобто позивачем.

Судові витрати по справі позивач просить покласти на нього.

Керуючись ст. ст. 141, 150, 155, 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 4, 10, 12, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Р. В. Гуртовенко