У Х В А Л А

Єдиний унікальний номер справи 757/32067/22-ц
Номер провадження 22-ц/824/6181/2023
Головуючий у суді першої інстанції Соколов О. М.
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Поливач Л. Д.
07 квітня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., перевірив на відповідність вимогам ст.ст.354-356 ЦПК України апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансо Плюс» про відшкодування моральної шкоди,

установив:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансо Плюс» про відшкодування моральної шкоди.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу разом із доданим до неї клопотаннями про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Вказана апеляційна скарга подана заявником у визначені статтею 354 ЦПК України строки.

Проте, перевіривши виконання відповідачем вимог статті 356 ЦПК України щодо форми і змісту апеляційної скарги, суд дійшов висновку про неможливість прийняття судом апеляційної скарги до розгляду та вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у даній справі, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги повинні бути додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

За правилами частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2684 грн.

Відповідно до вимог підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою апеляційної скарги на ухвалу суду підлягає платі судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, за подання у даній справі апеляційної скарги на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року заявником повинен бути сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн.

З матеріалів апеляційної скарги убачається, що заявником не додано до неї документи, що підтверджують сплату судового збору у вказаному розмірі.

Водночас, разом з апеляційною скаргою ОСОБА_1 подала до апеляційного суду клопотання, у якому просила звільнити її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, пославшись на те, що вона є особою похилого віку, отримує пенсію за віком, не отримує будь-яких доходів, має незадовільний стан здоров`я та несе додаткові витрати на лікування і реабілітацію. Також зазначила, що у зв`язку з воєнними діями змушена була виїхати з міста Харкова та наразі взята на облік як внутрішньо переміщена особа.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закон України «Про судовий збір».

Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір» суд може своєю ухвалою за його клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

При цьому звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до наданої заявником копії довідки Пенсійного фонду України від 13.01.2023 за № 4774 4677 9874 1718 заявник ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, сума пенсії за період з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року склала 133759,28 грн.

Отже, подані заявником довідки про доходи за попередній календарний рік у розмірі 133759,28 грн вказують на те, що належна до сплати за подання апеляційної скарги сума судового збору (536,80 грн) не перевищує 5 відсотків розміру її річного доходу у зв`язку з чим відсутні передбачені законом підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

При цьому, з апеляційної скарги, клопотання про звільнення від сплати судового збору та доданих до них копій документів убачається, що вони у сукупності не свідчать про її скрутне матеріальне становище та неможливість або утруднення сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі, не свідчать про відсутність коштів для сплати такого судового збору, а тому не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору.

В обґрунтування скрутного матеріального становища ОСОБА_1 також не було надано суду відомостей про отримання чи неотримання інших видів доходів, з яких не утримуються суми податків, а також про наявність чи відсутність нерухомого та рухомого майна тощо, що також не дає достатніх підстав для звільнення заявника від сплати судового збору.

Таким чином, суд уважає, що відсутні переконливі докази того, що майновий стан ОСОБА_1 перешкоджає сплатити їй судовий збір у розмірі 536,80 грн. При цьому, остання не заявляла, що такий розмір судового збору становитиме для неї надмірний фінансовий тягар, та не просила суд відстрочити або розстрочити його сплату.

Що стосується доводів заявника про те, що пенсія не має враховуватися при визначенні розміру доходу для вирішення питання про звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», то суд уважає їх помилковими з огляду на таке.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року № 1-р/2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким було передбачено до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Зміст Рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 не дає підстав вважати, що пенсія не повинна враховуватися при обчисленні річного доходу фізичної особи, визначеного для цілей статті 8 Закону України «Про судовий збір».

Крім того апеляційний суд звертає увагу заявника, що згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

При цьому положення пункту 1 частини 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Так, зокрема в рішеннях у справах «Kniat v. Poland» та «Jedamski and Jedamska v. Poland» ЄСПЛ вказав, що оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Таким чином, доводи заявника про те, що отримувана ним пенсія не повинна враховуватися при обчисленні річного доходу в контексті статті 8 Закону України «Про судовий збір» є помилковими.

Отже, оскільки клопотання про звільнення від сплати судового збору свідчить, що вказані у ньому обставини не можуть вважатись достатньою підставою для звільненні ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року, то у задоволенні її клопотання слід відмовити.

За таких обставин, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 536,80 грн на рахунок Київського апеляційного суду за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Соломян.р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998, рахунок отримувача: UA0026010, код класифікації доходів бюджету: 22030101, призначення платежу: судовий збір за подачу апеляційної скарги (ПІП або назва установи/організації) по справі №.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Частиною першою статті 185 ЦПК України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, за наведених вище обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, а особі, яка подала апеляційну скаргу надається строк для усунення виявлених в ній недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали апеляційного суду.

Такі недоліки можуть бути усунуті шляхом подання до суду документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Особу, що подала скаргу слід попередити про те, що у випадку невиконання вимог цієї ухвали апеляційна скарга буде вважатись неподаною та їй повернута.

Керуючись ст.ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 19 січня 2023 року залишити без руху.

Надати особі, яка подала апеляційну скаргу строк для усунення недоліків - 5 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

У разі невиконання вимог ухвали, апеляційна скарга вважатиметься неподаною і буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя