КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________
Справа №755/9906/22
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/4913/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Твердохліба Вадима Юрійовича на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року (суддя Гончарук В.П.) про призначення судово-біологічної, генетично-ідентифікаційної експертизи у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Іллінецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства,

встановив:

у жовтні 2022 року заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мотивуючи вимоги заяви, заявник посилалася на те, що з 2013 року вона перебувала у близьких родинних відносинах з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 в них народився син ОСОБА_7 . Відомості про батька дитини в актовому записі про народження були внесені у відповідності до вимог ст. 135 СК України.

Заявник зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , будучи капітаном Збройних сил України, помер під час ворожого артилерійського обстрілу у Донецькій області. За життя померлий ОСОБА_5 визнавав своє батьківство по відношенню до сина ОСОБА_7 від дня його народження і до дня своєї смерті, приймав участь у його вихованні, піклувався про неї та їх сина, забезпечував матеріальні та розумові потреби дитини, вони спільно будували плани на майбутнє.

Заявник зазначала, що встановлення факту батьківства необхідно для внесення змін до актового запису про народження дитини та відповідно подальшого звернення для призначення пенсії по втраті годувальника, проте, враховуючи вимоги чинного законодавства України та той факт, що батько її дитини помер, вона позбавлена можливості посвідчити факт їх родинних відносин, що має юридичне значення, в іншому, ніж в судовому порядку.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року по справі призначено судово-біологічну та генетично-ідентифікаційну експертизу, зупинено провадження у справі на час проведення експертизи.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Твердохліб В.Ю. просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не зазначив мотивів та підстав для призначення нової експертизи.

Представник заявника зазначає, що відповідно до висновку спеціаліста Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи №2761 від 9 грудня 2022 року ОСОБА_5 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , народженого громадянкою ОСОБА_1 . Вірогідність того, що загиблий ОСОБА_5 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_6 і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного дослідження складає не менше 99,99999%.

Представник заявника вважає, що експертне дослідження нічим не відрізняється від висновку судової експертизи, так як проводиться по одній і тій же методиці, із застосуванням одних і тих же знань в конкретній області, і фіксується також у вигляді висновку. У справі відсутні будь-які об`єктивні дані чи відомості про те, що наявний у справі висновок спеціаліста №2761 від 9 грудня 2022 року є необґрунтованим або суперечить матеріалам справи.

Представник заявника посилається на те, що представник заінтересованої особи, заявляючи клопотання про призначення судово-біологічної, генетично-ідентифікаційної експертизи, намагався обґрунтувати необхідність призначення експертизи своєю незгодою із висновком первинного експертного дослідження. При цьому представник заінтересованої особи окрім власних доводів (незгоди) із висновком експертного дослідження, не надав суду жодних об`єктивних, тобто, таких, що існують незалежно від особистих уявлень чи сприйняття певних фактів, даних про необґрунтованість висновку. Зокрема, не було надано до суду рецензії на цей висновок, виконаної відповідним спеціалістом, чи будь-якої медичної документації, яка б ставила під сумнів правильність цього висновку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 - адвокат Щудла А.М. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість та зазначає, що поданий заявником висновок спеціаліста №2761 не відповідає вимогам ЦПК України, оскільки в ньому не зазначено, що його підготовлено для подачі до суду та що експерт, який складав даний висновок, обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, тобто даний висновок складений з порушенням ч. 5 ст. 106 ЦПК України.

Іллінецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.45-47, т.2), що підтверджується врученням поштового відправлення уповноваженій особі 7 березня 2023 року (с.с.52, т.2), направив на електронну пошту Київського апеляційного суду лист про розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи (с.с.49-51, т.2). Вказаний лист підписано електронним підписом начальника відділу - ОСОБА_8

Крім того, ідентичний за змістом лист 14 березня 2023 року надійшов на поштову адресу Київського апеляційного суду (с.с. 53, т.2).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника - адвоката Твердохліба В.Ю., які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_2 - адвоката Желіховського Г.Д., представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвоката Щудли А.М., які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_6 , матір`ю якого є ОСОБА_1 .

Запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який за твердженням ОСОБА_1 є біологічним батьком її сина.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є синами померлого ОСОБА_5 , а ОСОБА_4 - його дружиною.

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 посилалася на те, що за життя померлий ОСОБА_5 визнавав своє батьківство по відношенню до сина ОСОБА_7 від дня його народження і до дня своєї смерті, приймав участь у його вихованні, піклувався про неї та їх сина, забезпечував матеріальні та розумові потреби дитини, вони спільно будували плани на майбутнє. Разом з цим, враховуючи вимоги чинного законодавства України та той факт, що батько її дитини помер, вона позбавлена можливості посвідчити факт їх родинних відносин, що має юридичне значення, в іншому, ніж в судовому порядку.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року у справі призначено судово-біологічну, генетично-ідентифікаційну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: «Чи підтверджується рідство малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по лінії батька з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що є рідним сином померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якщо так, то яка ступінь рідства?».

Призначаючи у справі судово-біологічну, генетично-ідентифікаційну експертизу, суд першої інстанції виходив з клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Желіховського Г.Д. про призначення експертизи та забезпечення всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, для чого необхідні спеціальні знання.

Проте, повністю погодитися з висновком суду першої інстанції колегія суддів не може з таких підстав.

Частиною першою статті 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно із статтею 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Предметом доказування у справах про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.

Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що доказами у вказаній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх

сукупності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Європейський суд з прав людини у справі KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».

Судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду (стаття 1 Закону України «Про судову експертизу»).

Згідно із частинами першою третьою статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності (частина перша статті 103 ЦПК України)

Відповідно до частини першої статті 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства і заінтересовані особи у підтвердження своєї позиції мають право заявити клопотання про призначення відповідної судової експертизи.

Разом з цим, визначаючи питання, яке поставлено на вирішення експертів, суд не врахував, що заявниця просила встановити факт батьківства стосовно її сина померлого ОСОБА_5 , а не вирішити питання про наявність рідства між її сином та ОСОБА_2 .

При цьому, суд не врахував наявність біологічних зразків (зразки крові) померлого

ОСОБА_5 , які були відібрані при розтині його тіла та зберігаються у лабораторії Дніпропетровського ОБ СМЕ, у зв`язку із чим можливе проведення судово-біологічної (молекулярно-генетичної, судово-генетичної) експертизи встановлення батьківства саме ОСОБА_5 .

У разі наявності сумнівів належності відібраних зразків померлому ОСОБА_5 , суд не позбавлений можливості вирішити питання ексгумації тіла померлого ОСОБА_5 для відібрання біологічних зразків для проведення судово-біологічної експертизи.

Отже, питання, які суд поставив на вирішення експертів, не пов`язане з предметом даного спору і не призведе до вирішення спору по суті.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції, що заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є спадкоємцями ОСОБА_5 , заперечують проти вимог ОСОБА_1 , що свідчить про наявність спору про право.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно з позицією, висловленою в ухвалі Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі №9901/20/21, принцип процесуальної економії спрямований, у першу чергу, на пришвидшення розгляду справи (вирішення спору) та зменшення судових витрат.

У постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на важливість дотримання принципу процесуальної економії, відповідно до якого штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим.

Принцип процесуальної економії реалізується у нормах про своєчасний, швидкий і правильний розгляд справи через раціональне використання учасниками процесу наданих законом процесуальних прав, не зловживаючи ними та дотримуючись основних засад цивільного судочинства.

Відтак суд повинен враховувати, що наявність спору про право є перешкодою у розгляду вимог про встановлення факту батьківства у окремому провадженні і призведе до необхідності повторного звернення до суду у порядку позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що призначаючи у даній справі судово-біологічну, генетично-ідентифікаційну експертизу, судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права, так як поставлене перед експертами питання не пов`язане з предметом та підставами заяви, суд не дотримався принципу процесуальної економії, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Твердохліба Вадима Юрійовича задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 грудня 2022 року скасувати, справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Іллінецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства

юстиції (м. Хмельницький), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства, направити до Дніпровського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 7 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк