Справа № 490/6033/21
Центральний районний суд м. Миколаєва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 лютого 2023 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Марченку О.І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
У липні 2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва найшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якому позивач просить:
визначити частку ОСОБА_3 у спільному майні подружжя у розмірі частини в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ;
визначити частку ОСОБА_1 на право власності в порядку спадкування за законом на частини в житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує на те, що після смерті матері залишилася спадщина у вигляді частини будинку з господарським спорудами по АДРЕСА_2 . Зазначений будинок спільною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Державним нотаріусом Першої миколаївської нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що право власності на а зазначений будинок видано на імя відповідача у цій справі ОСОБА_2 .
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення виявлених недоліків.
Позивачем 19 жовтня 2021 року усунуто виявлені судом недоліки позовної заяви.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 жовтня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду у загальному позовному провадженні.
Відзиву на позов від відповідачів до суду не надійшло.
02 червня 2022 року від державного нотаріуса Першої миколаївської державної контори Миколаївської області Міщенко Н. до суду надійшла копія спадкової справи №127/2021 заведеної після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
У судове засідання, призначене на 21 лютого 2023 року сторони не з`явилися, з невідомих суду причин.
Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Душаченко І.С. до суду надійшла заява, у якій вона просить суд провести розгляд справи без її з позивачем участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує.
Враховуючи думку представника позивача, який просить розглядати справу за його з позивачем відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку.
Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено таке.
Між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 16 травня 1965 року укладено шлюб, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 . Після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на " ОСОБА_5 ".
Згідно свідоцтва про право власності від 22 листопада 2008 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради ОСОБА_2 належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 . Така ж інформація міститься і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомості - 25509704).
З довідки виданої головним спеціалістом сектору соціально-економічного розвитку мрк. Варварівка №89 від 2021 року вбачається, що ОСОБА_3 проживала, там же було зареєстровано її місце проживання, за адресою: АДРЕСА_3 з 22 серпня 1996 року до дня своєї смерті.
Із свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 , копія якого наявна в матеріалах справи, слідує, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулася до Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області подавши відповідну заяву. Крім позивачки ОСОБА_1 ще є спадкоємець - чоловік спадкодавці ОСОБА_2 . За її заявою після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 127/2021.
Зі змісту роз`яснення норм діючого законодавства, виданого державним нотаріусом Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Ю.Г., вбачається, що видати свідоцтво про право власності на спадщину за законом є неможливим з огляду на те, що розмір часток майна, які відноситься до спільного майна подружжя не визначені, що унеможливлює визначення розміру частки, що належить спадкодавцю.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог слід зазначити таке.
Згідно із частиною першою статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Як свідчать матеріали справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 16 травня 1965 року та до смерті спадкодавці ОСОБА_3 , а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відтак, спірне майно житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , придбано сторонами під час шлюбу. Отже, суд дійшов висновку, що це майно є спільною сумісною власністю подружжя. Будь-яких доказів на спростування зазначеного, матеріали справи не містять.
Частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Відповідно до статті 71 Сімейного кодексу України, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.
Відповідно до частини першої статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
За змістом частини 1 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Відповідно до приписів статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.
Відповідно до приписів статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Враховуючи вище викладене за ОСОБА_3 слід визнати у спільному майні подружжя частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Що стосується вимоги позивача про визнання права власності за позивачем права власності в порядку спадкування на 1/4 частину житлового будинку то слід зазначити наступне.
Відповідно до частини першої статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Стаття 1217 Цивільного кодексу України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 Цивільного кодексу України).
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 Цивільного кодексу України).
Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України).
Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (частина п`ята статті 1269 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною першою статті 1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом (частина перша статті 1274 Цивільного кодексу України).
Із викладеного вище слідує, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У квітні 2021 року позивачка звернулася до Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Як свідчать матеріали спадкової справи ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. При цьому нотаріусом встановлено, що заповітів чи спадкових договорів стосовно майна померлої відсутні.
Ще одним спадкоємцем першої черг після смерті ОСОБА_3 є відповідач у справі ОСОБА_2 . Як свідчать матеріали спадкової справи, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 він до нотаріуса не звертався.
Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність його задоволення.
За ОСОБА_1 слід визнати право власності у порядку спадкування за законом на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.
Керуючись статтями 4-13, 76-89, 141, 258-273, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати, що частка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спільному майні подружжя становить частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Суддя Л.М. Шолох