Справа № 474/689/23
Провадження № 2/474/114/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28.06.23р. смт Врадіївка

Суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області Сокол Ф.Г. під час вирішення питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія управління активами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

встановив:

27.06.2023р. ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія управління активами, в якому просить визнати виконавчий напис № 5891 від 27.01.2020р. виданий приватним нотаріусом Гуревічовим Олегом Миколайовичем таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 1, п.п. 2, 4 та 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити:

- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 4 ст. 175 та ч. 4 ст. 177 ЦПК України якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору, в іншому випадку до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Звертаючись з позовом позивачка посилалася на звільнення її від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів. В додатки до позовної заяви вона ж надала: копію свого паспорта, копію РНКОПП, копію виконавчого напису, копію постанови про відкриття виконавчого провадження та копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника.

У відповідності до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 7 Закону України Про Держаний бюджет України на 2023 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у для працездатних осіб з 1 січня 2023 року становить 2 684 грн. 00 коп.

Згідно пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір, ставка якого складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб , що в грошовому еквіваленті становить 1 073 грн. 60 коп.

В свою чергу ст. ст. 3, 5 Закону України Про судовий збір визначено випадки коли судовий збір не сплачується та категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а ст. 8 вказаного Закону та ст. 136 ЦПК України визначено підстави та порядок відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів №1023-ХІІ (далі - закон №1023-ХІІ), споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Крім того ч. 3 ст. 22 закону №1023-ХІІ визначено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Згідно ст. 11 закону №1023-ХІІ цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України Про споживче кредитування споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Частиною 1 ст. 12 Закону України Про споживче кредитування передбачено, що у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема, тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту.

Водночас в постанові Верховного Суду від 12.08.2020р. у справі № 638/6060/18, Касаційним цивільним судом зазначено, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018р. в справі № 761/24672/15-ц вказано, що у статті 5 Закону України Про судовий збір визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, у якому не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав.

Позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України Про захист прав споживачів (правові висновки у постанові Верховного суду № 743/1481/21 від 19.10.2022р.).

Водночас слід зазначити, що із системного аналізу положень Закону України Про захист прав споживачів вбачається, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених Законом України Про захист прав споживачів. Вказана позиція відповідає правовій позиції висвітленій в постанові Верховного Суду від 12.08.2020р. у справі № 638/6060/18.

Суд констатує, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов.

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у відповідності до вимог статті 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України Про захист прав споживачів, зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до приписів Закону України Про захист прав споживачів, таким чином надавши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України Про захист прав споживачів.

Однак у позовній заяві позивачкою не зазначено яким чином порушуються її права, як споживача, як і не зазначено та не надано доказів на підтвердження обставин укладення між позивачкою та ПАТ Дельта Банк правонаступником якого є ТОВ Фінансова компанія управління активами саме договору споживчого кредиту.

Таким чином позивачці необхідно надати суду докази про те, що кредитний договір, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, надавався на споживчі цілі або сплатити судовий збір, в розмірі відповідно до ЗУ Про судовий збір (1 073 грн. 60 коп.) та надати відповідний підтверджуючий документ про його сплату.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, є законні підстави для залишення вказаної позовної заяви без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 259-261 ЦПК України, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія управління активами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню- залишити без руху та надати позивачці для усунення недоліків строк 3 (три) дні, який рахується з моменту отримання нею ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачці виконати вимоги ухвали суду щодо зазначення та надання:

- доказів на підтвердження обставин укладення між позивачкою та ПАТ Дельта Банк правонаступником якого є ТОВ Фінансова компанія управління активами саме договору споживчого кредиту, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, або сплатити судовий збір, в розмірі відповідно до ЗУ Про судовий збір (1 073 грн. 60 коп.) та надати відповідний підтверджуючий документ про його сплату.

У випадку не виконання вимог ухвали у зазначений суддею строк, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали направити позивачці ОСОБА_1 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ф.Г. Сокол