Дата документу 12.04.2023 Справа № 336/832/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/832/23
Провадження №22-ц/807/903/23
Головуючий в 1-й інстанції Дацюк О.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2023 року, постановлену у м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_1 до Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, державний нотаріус Оріхівської державної нотаріальної контори Зайцева А.С., про права засновника фермерського господарства,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року позивач звернулась із позовом про визнання за нею права засновника Фермерського господарства «Радуга» в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 03.02.2023 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 175 ЦПК України. Зокрема, судом зазначено про необхідність позивачеві для усунення недоліків надати уточнену позовну заяву, яка відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, надати статутні документи із зазначенням засновників (учасників) ФГ «Радуга», зазначити підстави звернення із позовом до Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області.

17.02.2023 року позивач направила уточнену позовну заяву, яка надійшла до суду 20.02.2023 року, однак, в повній мірі недоліки, про які зазначав суд, не усунула. Позивачем не надано статутних документів із зазначенням засновників (учасників) ФГ «Радуга» та не зазначені співзасновники ФГ «Радуга».

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2023 року, позовну заяву ОСОБА_1 до Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, державний нотаріус Оріхівської державної нотаріальної контори Зайцева А.С., про права засновника фермерського господарства визнано неподаною та повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що уточнений позов наданий до суду на виконання вимог ухвали про залишення первісного позову без руху має повний виклад обставин справи, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Таким чином недоліки позову на які вказав суд у своїй ухвалі від 03.02.2023 року своєчасно та в повному обсязі усунуті, а тому підстави для визнання позову неподаним та його повернення є необґрунтованими.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не в повній мірі усунула недоліки позову відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 03 лютого 2023 року.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на законі, а тому з ними не можна погодитися.

Вимоги щодо належного оформлення позовної заяви викладені в статтях 175-177 ЦПК України.

Згідно частин 1, 2 статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом 5 днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали.

Ухвалою суду від 03 лютого 2023 року позовна заява ОСОБА_1 до Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, державний нотаріус Оріхівської державної нотаріальної контори Зайцева А.С., про права засновника фермерського господарства, залишена без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків шляхом надання уточненої позовної заяви, яка відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, надання статутних документів із зазначенням засновників (учасників) ФГ «Радуга», зазначення підстав звернення із позовом до Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області.

Як вбачається зі змісту уточненої позовної заяви наданої на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху, позивач виклав свої вимоги та обставини, якими їх обґрунтовує, зазначив докази, які, на його думку, підтверджують наведені обставини, додатково роз`яснив суть позовних вимог, вказав на причини неможливості надання статутних документів із зазначенням засновників (учасників) ФГ «Радуга», вказав підстави залучення до участі у справі відповідача.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для визнання позовної заяви неподаною і повернення позивачу.

З аналізу наведених норм процесуального права колегія суддів зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення у справі "Кутіч проти Хорватії", заява № 48778/99).

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі "Белле проти Франції" від 04 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права" (рішення у справі "Белле проти Франції" від 04 грудня 1995 року та "Нун`єш Діаш проти Португалії" від 10 квітня 2003 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо невиконання позивачем вимог ухвали суду від 03.02.2023 року.

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу суду першої інстанції не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому на підставі ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 лютого 2023 року у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 12 квітня 2023 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков