Справа № 128/699/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання: Ружицькій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації),-

в с т а н о в и в:

ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації).

В позовній заяві викладено наступну позицію.

05.10.2017 між ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування на транспорті №370005/4017/00000533, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «KIA SEED», д.н.з. НОМЕР_1 .

20.09.2018 на 316 км автодороги «М-21», сполученням «Вінниця-Бар», відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 та «KIA SEED», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Факт та обставини ДТП підтверджуються: довідкою про ДТП Управління патрульної поліції у Вінницькій області №288041 від 26.10.2018; постановою старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області Степанюка О.А. від 29.12.2018 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000939; протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №364097 від 12.01.2018; постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 19.02.2019 у справі №128/111/19.

На підставі вказаних документів та заяви ОСОБА_2 про подію, що має ознаки страхового випадку №00273048 від 24.09.2018, звіту ФОП ОСОБА_3 №18-24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 15.11.2018, страхового акту №00273048 від 21.12.2018, наказу №00273048 від 21.12.2018 позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 163773,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням №061049 від 26.12.2018.

Відповідно до полежнь ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач, після виплати страхового відшкодування набув права вимоги у розмірі виплаченого страхового відшкодування (163773,42 грн.) до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта».

За договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/9482252, що укладений між ПАТ «НАСК «Оранта» та відповідачем ОСОБА_1 , ліміт відповдальності за шкоду спричинену майну у розмірі 100 000,00 грн., франшиза в розмірі 1000,00 грн.

Таким чином, з урахуванням положень ст.ст. 12, 22, 29, 32 Закону України №1961-IV, на ПАТ «НАСК «Оранта», як страховика за вказаним договором, покладається обов`язок щодо відшкодування позивачу частини збитку у розмірі 99000,00 грн..

За заявою позивача №24048 на виплату страхового відшкодування від 08.01.2019, ПАТ «НАСК «Оранта» сплачено на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 99000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №8229 від 14.02.2020.

Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди (163773,42 грн.) та страховою виплатою (99000,00 грн.), становить 64773,42 грн. і має бути відшкодована позивачу безпосередньо відповідачем.

На підставі викладеного позивач ПрАТ «СК «Уніка» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 майнову шкоду в порядку суброгації в розмірі 64773,42 грн. та судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 91-97), у якому викладено наступну позицію. Відповідач не визнає заявлені до нього позовні вимоги, оскільки відповідач не був запрошений на огляд автомобіля, що позбавляє об`єктивну можливість встановлення кількості вказаних у дефектній відомості КТЗ пошкоджень автомобіля фактичній кількості пошкоджень, які є в автомобілі, а також, кількість ремонтованих складових у автомобіля. В дефектній відомості вказано задня панель, що складає 40% зменшення ринкової вартості автомобіля. По факт ув автомобілі могли бути ремонтовані 3 та більше складових, при чому буде 10% зменшення ринкової вартості автомобіля, що могло вплинути на величину матеріально збитку. В ремонтній калькуляції вартість складових, позиції 4371, 4957, 7037, 7400, 7403 вказані з приставкою «U», що згідно пояснень сторінки 5 ремонтної калькуляції №18-24 «U» - перерахована ціна запчастин, без зазначення про вартість даних запчастин на території України. В дефектній відомості не вказаний розмір деформації передньої лівої стійки, панелі даху, середньої лівої стійки, лівої панелі боковини, що не дає можливості визначити величину затрат часу для відновлення форми даних складових. Відсутні відомості з яких джерел бралася ринкова вартість автомобіля. Відсутні відомості, як розраховувалася вартість автомобіля у пошкодженому стані. Крім того, фото пошкоджень автомобіля викликають сумніви щодо заміни складових №7011, 7037, 7077, 7081, 7087, 7271, 7400. Отже, є підстави для призначення судової автотоварознавчої експертизи. На підставі викладеного просить в задоволенні позову відмовити.

Окрім того, відповідачем ОСОБА_1 подано заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та заява про здійснення розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження (т. 1 а.с. 99-100).

Позивачем ПрАТ «СК «Уніка» подано відповідь на відзив (т. 1 а.с. 101-102), у якій викладено наступну позицію. Твердження відповідача про те, що огляд пошкодженого автомобіля «KIA SEED», д.н.з. НОМЕР_1 , не відповідає дійсності, оскільки у п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів вказано, що виклик заінтересованих осіб для технічного огляду проводиться у разі потреби; жодних приписів щодо обов`язковості виклику відповідача до участі у огляді та заборон щодо проведення такого огляду без його участі на Методикою, ні нішими нормативно-правовими актами не встановлено; будь-якого обов`язку щодо обов`язковості виклику відповідача для проведення огляду жодним законом чи нормативним актом, у тому числі і Методикою, не встановлено. Твердження відповідача про те, що викладена у звіті ФОП ОСОБА_3 №18-24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкоджень транспортного засобу від 15.11.2018, інформація може бути невірною, а додані до звіту фотокартки викликають у нього сумніви у заміні складових авто, не засновані на жодних належних, достовірних та допустимих доказах, не обгрунтовані будь-якими доказами чи посиланнями на невідповідність нормативним актам. Такі твердження є лише його припущеннями. Відповідач не надає доказів того, що він є фахівцем у галузі автотоварознавчого дослідження транспортних засобів, який може робити висновки про достовірність розрахунків у Звіті, не надає жодних висновків інших фахівців та експертів, які б підтверджували його думку про можливі неточності та недостовірність висновків експерта ФОП ОСОБА_3 , викладених ним у власному звіті. Щодо призначення експертизи у справі, то вважає, що в цьому немає необхідності, оскільки позивачем подано всі необхідні докази на підтвердження власної позиції, а факт виплати позивачем страхового відшкодування підтверджується відповідним документом. Враховуючи викладене, просить позов задоволити.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31.03.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного повадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання (т. 1 а.с. 76).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 10.08.2021 задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, продовжено розгляд справи за позовом ПрАТ «СК «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 120).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 18.10.2021 задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення експертизи, призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу, виконання якої доручено експертам Вінницького відділення КНДІСЕ, провадження у справі зупинено до надходження висновку експерта (т. 1 а.с. 137-138).

Постановою Вінницького апеляційного суду від 30.11.2021 частково задоволено апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Уніка», скасовано ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 19.10.2021 та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про призначення у справі експертизи (т. 1 а.с. 183-185).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08.02.2022 задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів (т. 1 а.с. 209).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 23.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті (т. 2 а.с. 5)

В судове засідання представник позивача ПрАТ СК «Уніка» не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у відсутність представника позивача, ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів (т. 1 а.с. 239-240).

Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Станкевич М.Г. в судове засідання не з`явилися. Від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій він просив справу розглянути у його відсутність та відсутність відповідача, а в задоволенні позову відмовити, оскільки у справі відсутні належні та допустимі докази (т. 2 а.с. 16).

Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені позовні вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Згідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи по суті судом було встановлено, що 05.10.2017 між позивачем ПрАТ «СК «Уніка» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування на транспорті №370005/4017/00000533, предметом якого є майнові інтереси страхувальника ( ОСОБА_2 ), пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «KIA SEED», д.н.з. НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 13-22).

З постанови старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області Степанюка О.А. про закриття кримінального провадження від 29.12.2018 вбачається, що 19.09.2018 приблизно о 23-59 год., на автодорозі сплученням «Вінниця-Бар», 316 км, поряд із населеним пунктом с. Медвеже Вушко Вінницького району Вінницької області водій автомобіля «Toyota Avensis», державний номер НОМЕР_2 , реєстрації Республіки Польща, ОСОБА_1 , рухаючись в напрямку м. Вінниця, внаслідок власної недбалості, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху та зіткнувся із зустрічним автомобілем «KIA CEED», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 .. Водій ОСОБА_1 за вказаних обставин порушив вимоги п.п. 10.1, 12.1 ПДР України. За результатами проведеного досудового розслідування встановлено, що у вказаній події відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, та кримінальне провадження підлягає закриттю. Одночасно в діях водія ОСОБА_1 наявні ознаки вказаних порушень ПДР України та його необхідно притягнути до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного слідчим прийнято рішення про закриття кримінально провадження, відомості по якому 20.09.2018 внесені до ЄРДР за №0000939 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України; копію постанови та копії матеріалів направити до Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області для вирішення питання про притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності(т. 1 а.с. 26-28).

12.01.2019 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БД №344097 за ст. 124 КУпАП (т. 1 а.с. 29).

Поставновою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 19.02.2019 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (т. 1 а.с. 30-32).

Відповідно до довідки Управління патрульної поліції у Вінницькій області №288041 про дорожньо-транспортну пригоду від 26.10.2018, 20.09.2018 о 00-02 год. на А/Д «М-21» сполученням «Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський» (через м. Вінницю), 316 км 50 м, сталася дорожньо-транспортна пригода зіткнення бокове. Учасники ДТП: автомобіль «Toyota Avensis», державний номер НОМЕР_2 , під керувіанням водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», та автомобіль «KIA CEED», державний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» (т. 1 а.с. 23-24).

24.09.2018 водій ОСОБА_2 подав до ПрАТ «СК «Уніка» заяву №00273048 про подію, що має ознаки страхового випадку (т. 1 а.с. 25).

Відповідно до звіту ФОП ОСОБА_3 №18-204 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодження транспортного засобу від 15.11.2018, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «KIA CEED», державний номер НОМЕР_3 , становить 373400,43 грн. (т. 1 а.с. 33-50).

З Страхового акту №00273048 від 21.12.2018 ПрАТ «СК «Уніка» вбачається, що згідно Акту та умов договору страхування №370005/4017/0000533 виплата страхового відшкодування Страхувальнику ОСОБА_2 підлягає в сумі 163773,42 грн. (т. 1 а.с. 51).

Наказом №00273048 від 21.12.2018 наказано виплатити ОСОБА_2 страхове відшкодування в сумі 163773,42 грн. шляхом перерахування вказаних коштів на рахунок страхувальника (т. 1 а.с. 59).

Згідно платіжного доручення №061049 від 26.12.2018 ПрАТ «СК «Уніка» перерахувало ОСОБА_2 страхове відшкодування за договором №370005/4017/0000533 від 05.10.2017 в сумі 163773,42 грн. (т. 1 а.с. 53).

Відповідно до інформації (т. 1 а.с. 61) цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Toyota Avensis», державний номер НОМЕР_2 , застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», поліс серії АК №009482252.

ПрАТ «СК «Уніка» за вих. №187 від 08.01.2019 звернулося до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою №24048 на виплату страхового вішкодування в сумі 163773,42 грн. (т. 1 а.с. 57).

Згідно платіжного доручення №8229 від 14.02.2020 ПАТ «НАСК «Оранта» перерахувало ПрАТ «СК «Уніка`страхове відшкодування за вимогою №187 від 08.01.2019 в сумі 99000,00 грн. (т. 1 а.с. 62).

ПрАТ «СК «Уніка» за вих. №00273048 від 12.05.2020 направило відповідачу ОСОБА_1 претензію №24048, в якій пропонувало відповідачу здійснити відшкодування шкоди в розмірі 64773,43 грн., оскільки ПрАТ «СК «Уніка» за договором добровільного страхування «КАСКО» №370005/4017/0000533 від 05.10.2017 здійснило страхове відшкодування в розмірі 163773,42 грн.. Страхова компанія ПАТ «НАСК «Орната» в межах ліміту за полісом обов`язкового страхування серії АК/9482252, здійснила страхове відшкодування в сумі 99000,00 грн. (франшиза 1000,00 грн., ліміт за шкоду майну 100000,00 грн.). Тобто невідшкодованою є різниця в сумі 64773,42 грн. (т. 1 а.с. 58).

На виконання ухвали суду від 08.02.2022 про витребування доказів із Управління патрульної поліції у Вінницькій області суду надано Реєстраціну карту ТЗ «KIA CEED», державний номер НОМЕР_3 , власником якого вказаний ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 215-216).

Позивачем ПрАТ «СК «Уніка» на виконання ухвали суду від 08.02.2022 про витребування у позивача оригіналу звіту ФОП ОСОБА_3 №18-24 від 15.11.2018, повідомило, що в період зміни юридичної адреси позивача, здійснювалося переміщення страхових справ, внаслідок чого оригінал страхової справи №00273048, у якій зберігався паперовий оригінал вказаного звіту ФОП ОСОБА_3 №18-24 від 15.11.2018, було втрачено в процесі переміщення. Проте, у позивача копії всіх страхових справ зберігаються на електронному носії (т. 1 а.с. 234).

Витребувані ухвалою суду від 08.02.2022 докази із ПАТ «НАСК «Оранта», а саме: оригінали матеріалів за договором №АК/9482252 від 24.10.2017 - звіт про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, укладеного із страхувальником ОСОБА_1 , справа №12426, до суду не надходили.

Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Інших доказів сторонами суд не надавалося.

Вказаний спір регулюється положеннями Цивільного кодексу України та Законами України «Про страхування» і «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Щодо наявності вини відповідача у скоєній дорожньо-транспортній пригоді, як підстави покладення на нього цивільно-правової відповідальності за відшкодування завданої шкоди судом встановлено наступне.

Постановою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 19.02.2019 року по праві № 128/111/19 провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строків на притягнення особи до відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У постановах Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі № 910/18319/16, від 16.04.2019 року у справі № 927/623/18, від26.01.2022 у справі №465/674/19, від 14.09.2022 у справі № 441/756/18 зазначено про те, що тлумачення статті 1188ЦК України свідчить про те, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

У постанові Верховного Суду від 04.03.2020 року у справі № 641/2795/16-ц (провадження № 61-20728св19) зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Незважаючи на те, що вина ОСОБА_1 не була встановлена під час розгляду справи про адміністративне правопорушення № 128/111919 суд вважає, що матеріали цивільної справи містять достатню кількість інших документів, які можуть бути оцінені як належні та допустимі докази її вини у порушенні Правил дорожнього руху України, спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та завдання матеріальної шкоди.

Зокрема, це постанова старшого слідчого СВ Вінницького РВП ВВП ГУНП у Вінницькій області від 29.12.2018 про закриття кримінального провадження (т. 1 а.с. 26-28), протокол про адміністративне правопорушення серії БД №364097 від 12.01.2019 (т. 1 а.с. 29), з яких вбачається порушення відповідачем п.п. 10.1, 12.1 ПДР України.

Таким чином, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що дії відповідача ОСОБА_1 , які полягають у порушенні ПДР України, внаслідок яких автомобілі «Toyota Avensis», д.н.з. НОМЕР_2 , та «Kia Seed», д.н.з. НОМЕР_3 , отримали механічні пошкодження, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із настанням ДТП, що є підставою для покладення на нього цивільно-правової відповідальності за відшкодування завданої шкоди.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 754/1108/15-ц).

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд зазначає наступне.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

При цьому згідно з положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи, що у ДТП доведено вину відповідача, який порушив Правила дорожнього руху України, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, позивач, як страховик одного із учасників ДТП, здійснив виплату страхового відшкодування на підставі умов договору добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» від 05.10.2017 № 370005/4017/0000533, суд доходить висновку про виникнення у відповідача обов`язку щодо відшкодування відповідної частини завданої внаслідок ДТП шкоди в порядку суброгації.

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, обов`язком страховика є відшкодування витрат потерпілого, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у межах страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до підпункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначено, що підпункт 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат. Разом з тим, ані Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ані ЦК України, ані будь-який інший закон не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілою особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено ЦК України при пропуску позовної давності. Водночас ЦК України передбачається також поновлення, зупинення, переривання позовної давності (статті 263-264, стаття 267 ЦК України). Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові. Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 ЦК України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми. З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 ЦК України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі. Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц).

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», ПрАТ «СК «Уніка» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 на підставі договору добровільного страхування на транспорті в сумі 163773,42 грн.. ПАТ «НАСК «Оранта» сплатило ПрАТ «СК «Уніка» в межах ліміту за полісом обов`язкового страхування АК/948225 страхове відшкодування в сумі 99 000,00 грн. (франшиза 1 000,00 грн., ліміт за шкоду майну 100 000,00 грн.).

Щодо заперечень відповідача ОСОБА_1 на позовну заяву, які викладені ним у відзиві суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003, виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату, проводиться у разі потреби.

Чинні норми законодавства України не містять приписів щодо обов`язковості участі заінтересованих осіб для технічного огляду транспортного засобу.

Отже, твердження відповідача щодо проведення огляду пошкодженого транспортного засобу марки «Kia Seed», д.н.з. НОМЕР_3 , у його відсутність, що в свою чергу є порушенням, не грунтуються но нормах законодавства.

З приводу непогодження відповідача ОСОБА_1 із результатами Звіту №18-24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодження транспортного засобу від 15.11.2018, проведеного ФОП ОСОБА_3 , та необхідності проведення судової автотоварознавчої експертизи, суд зазначає, що ухвалою суду від 19.10.2021 було задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 та призначена така експертиза. Проте, постановою Вінницького апеляційного суду від 30.11.2021 ухвалу Вінницького районного суду від 19.10.2021 скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду питання про призначення експертизи у справі.

Однак, відповідачем ОСОБА_1 повторного клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи із врахуванням постанови Вінницького апеляційного суду від 30.11.2021 до суду подано не було. Натомість, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Станкевич М.Г. 16.01.2023 подав до суду заяву, в якій просив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті (т. 2 а.с. 1).

Окрім того, відповідач ОСОБА_1 не був позбавлений можливості, в разі незгоди із результатами Звіту №18-24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодження транспортного засобу від 15.11.2018, проведеного ФОП ОСОБА_3 , в порядку ст. 106 ЦПК України, подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення, проте, цього не зробив.

Отже, твердження відповідача ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву про те, що викладена у Звіті про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодження транспортного засобу від 15.11.2018, проведеного ФОП ОСОБА_3 , інформація може бути невірою, є лише твердженнями відповідача, які не підтвердженні належними, достовірними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача 64773,42 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації).

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 грн. (а.с. 1) .

Відповідно до ст.ст. 979, 980, 993, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 1, 7, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 6, 22, 28, 29, 30, 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1, 10, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 417 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації) - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 64 773 (шістдесят чотири тисячі сімсот сімдесят три) гривні 42 копійки у відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку суброгації).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» судовий збір в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 30 червня 2023 року

Повне найменування сторін:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», м. Київ, вул. Олни Теліги, буд. 6-В, ;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканець АДРЕСА_1 .

Суддя Л.П. Шевчук