ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Територіальна громада в особі Покровської міської ради Донецької області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцями

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2023 року,-

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2022 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його дружина ОСОБА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстровані та постійно мешкали за адресою: АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом приватизації набули у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває в їх спільній сумісній власності, відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 17.04.2003 року, виданого комунальним підприємством «Управління міського господарства». Заявниця є єдиною спадкоємицею за законом після смерті батька, у встановлений законом шестимісячний строк вона не подала до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, однак фактично спадщину прийняла, оскільки на момент смерті мешкала із ним, посилаючись на довідку Покровської міської ради Донецької області від 05.11.2014 року № про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка раніше проживала за адресою: АДРЕСА_2 , перемістилась з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_1 . Просить встановити факт постійного проживання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 05.11.2014 року по 04.11.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.1-4).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , зацікавлена особа Територіальна громада в особі Покровської міської ради Донецької області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцями - відмовлено (а.с. 46-49).

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення норм матеріального і процесуального права ставить питання про його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення заявлених вимог в повному обсязі (а.с.57-60).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що заявниця ОСОБА_1 відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла дружина батька заявниці ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом приватизації набули у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебувала в їх спільній сумісній власності, відповідно до свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло від 17.04.2003 року, виданого комунальним підприємством «Управління міського господарства».

Як вбачається з матеріалів справи, 25 листопаді 2022 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Донецької області Шевери О.С. з приводу оформлення спадщини після померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . За результатами вивчення поданих заявницею документів 25.11.2022 року постановою приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Шевери О.С. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що вона не прийняла спадщину - не була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем, у зв`язку з чим пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, та було рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з померлими. Крім того, 01.12.2022 року вказаним нотаріусом заявниці також надано письмове роз`яснення щодо порядку прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 у порядку ст. 1264 ЦК України.

Заявниця вказує, що після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вона не зверталася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті батька та його дружини у зв`язку з тим, що вважала себе особою, яка прийняла спадщину, тому як постійно проживала разом з вказаними особами без реєстрації починаючи з 05.11.2014 року та до часу їх смерті, вела з померлими спільне господарство, доглядала їх, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за станом свого здоров`я тривалий час вже не могли себе навіть самостійно обслуговувати.

На підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцями починаючи з 05.11.2014 року та до часу їх смерті, заявниця надала до матеріалів довідку УСЗН Красноармійської (в теперішній час Покровської) міської ради Донецької області від 05.11.2014 року № про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка раніше проживала за адресою: АДРЕСА_2 , перемістилась з тимчасово окупованої території в АДРЕСА_1 , а також надала акт Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 13.12.2022 року № 01- 09/5742.

Крім того, у заяві зазначила, що факт постійного проживання заявниці зі спадкодавцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на момент їх смерті підтверджується актом Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 13.12.2022 року № 01- 09/5742, яким посвідчено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 05.11.2014 року постійно проживала та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де була зареєстрована як особа, яка переміщена з тимчасово окупованої території України, разом зі своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також з його дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 з 05.11.2014 року постійно проживала з померлими за вказаною адресою до часу їх смерті, вела разом з ними спільне господарство, опікувалась їх побутом, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв`язку з віком та станом здоров`я останні роки самостійно себе не обслуговували та потребували постійного догляду.

Окрім того, факт постійного проживання заявниці зі спадкодавцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ведення з ними спільного господарства на момент їх смерті, підтверджується довідками КП «Цент первинної медико-санітарної допомоги» Покровської міської ради Донецької області від 06.12.2022 року стосовно стану здоров`я померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що вказані особи перебували на обліку у сімейного лікаря, та потребували постійного стороннього догляду.

Відмовляючи у задоволенні заявлених вимог, суд 1 інстанції виходив з того, що всупереч вимог процесуального закону заявником на підтвердження заявлених обставин не надано суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом свідчили про факт постійного проживання разом зі спадкодавцями однією сім`єю не менш як п`ять років.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду 1 інстанції.

Так, статтею 15 ЦК України визначено право на захист цивільних прав та інтересів, де зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст. 16 ЦК України.

Так, згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно положень ч. 2ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першої та другої ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:

а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;

б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. ; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Установлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, на підтвердження своїх позовних вимог, заявником надано:

- довідку УСЗН Красноармійської (в теперішній час Покровської) міської ради Донецької області від 05.11.2014 року № про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції.

- акт Комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» від 13.12.2022 року № 01- 09/5742, відповідно до якого вбачається, що заявниця постійно проживала та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де була зареєстрована як особа, яка переміщена з тимчасово окупованої території України, разом зі своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також з його дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 з 05.11.2014 року постійно проживала з померлими за вказаною адресою до часу їх смерті, вела разом з ними спільне господарство, опікувалась їх побутом, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв`язку з віком та станом здоров`я останні роки самостійно себе не обслуговували та потребували постійного догляду.

- довідки КП «Цент первинної медико-санітарної допомоги» Покровської міської ради Донецької області від 06.12.2022 року стосовно стану здоров`я померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що вказані особи перебували на обліку у сімейного лікаря, та потребували постійного стороннього догляду.

Відомості щодо проживання заявниці постійно за іншою адресою, матеріали справи не містять.

Колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції безпідставно визнав наданні заявницею докази такими, що не підтверджують її постійне місце проживання разом із померлими, оскільки довідка УСЗН Красноармійської (в теперішній час Покровської) міської ради Донецької області від 05.11.2014 року № є єдиним передбаченим діючим законодавством документом, який підтверджує факт реєстрації або проживання особи, яка переміщена з тимчасово окупованої території України.

Враховуючи, що батько та мачуха заявниці померли, встановити факт постійного проживання за адресою померлих іншим шляхом неможливо, встановлення даного факту необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яку фактично прийняла ОСОБА_1 . Матеріалами справи факт проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 доведений, а тому апеляційний суд приходить до висновку що рішення суду 1 інстанції піддягає скасуванню, а заява - задоволенню.

За приписами ч.7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2023 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Територіальна громада в особі Покровської міської ради Донецької області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцями - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 05.11.2014 року по 04.11.2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 05.11.2014 року по 05.11.2022 року, за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: