Провадження №2/748/27/23
Єдиний унікальний № 748/1507/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді: Майбороди С.М.,

з участю секретаря судового засідання Оніщенко Ю.В.,

прокурора Шиленка М.В.,

представника відповідача - Головного управління

Держгеокадастру у Чернігівській області Бойко Т.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Городничої Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах : Михайло-Коцюбинської селищної ради до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію та повернення земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2022 року заступник керівника Чернігівської обласної прокуратури звернувся до суду в інтересах Михайло-Коцюбинської селищної ради з позовом, в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.07.2018 № 25-4958/14-18-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,1200 га (кадастровий номер :06:000:6032); скасувати рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенка P.O. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 03.10.2020, індексний номер 54397517 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:6032 розташованої на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:6032; усунути перешкоди у здійсненні Михайло-Коцюбинської селищної ради (15552, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, смт Михайло-Коцюбинське, вул. Шевченка, буд. 50, ) права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:6032 розташованої на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області шляхом її повернення на користь держави в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради. Позовні вимоги мотивовані тим, що Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.07.2018 № 25-4958/14-18-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_2 та передано йому у власність земельну ділянку загальною площею 0,1200 га із кадастровим номером :06:000:6032 для індивідуального садівництва із земель державної власності на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. На підставі вищезазначеного наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області 12.07.2018 внесено відомості про земельну ділянку із кадастровим номером :06:000:6032 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У подальшому, на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 03.10.2020 № 1532, земельну ділянку із кадастровим номером :06:000:6032 відчужено на користь ОСОБА_1 . На даний час, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна власником земельної ділянки із кадастровим номером :06:000:6032 є ОСОБА_1 .Однак, наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.07.2018 № 25-4958/14-18-сг виданий з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає визнанню незаконним та скасуванню.Відповідно інформації Інституту водних проблем і меліорації НААН України від 30.04.2021 № 228/06 земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:6032 знаходиться в межах прибережної захисної смуги (ПЗС) р. Річище, яка є протокою (рукавом) р. Дніпро і відповідно до вимог Водного кодексу України відноситься до земель водного фонду. Ширина прибережної захисної смуги (ПЗС) уздовж р. Річище щонайменше має становити 100 м.Також, згідно інформації Державного науково-виробничого підприємства «Картографія» від 23.09.2020 № 1036 встановлено, що спірна земельна ділянка із кадастровим номером :06:000:6032 повністю накладається на землі водного фонду, а саме на 100 метрову прибережну захисну смугу річки Річище (лівий рукав річки Дніпро) та належить до водного об`єкту загальнодержавного значення.Крім того, відповідно до інформації Деснянського басейнового управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України № 57/3-1/ДС/25-21 від 16.01.2021 згідно з Публічною кадастровою картою України 11 земельних ділянок, у тому числі із кадастровим номером :06:000:6032 знаходяться у водозабірному басейні річки Дніпро. Згідно з картою Google земельна ділянка із кадастровим номером :06:000:6032 розташована в безпосередній близькості від водного об`єкта «р. Річище». Зазначений водний об`єкт має прямий гідрологічний зв`язок з водами річки Дніпро та з врахуванням вимог п. 3 ст. 5 Водного кодексу України належить до водних об`єктів загальнодержавного значення. Паспорт водного об`єкта, проект землеустрою на встановлення прибережної захисної смуги «р. Річище» на замовлення Деснянського БУВР не розроблявся, на погодження не надавався.Також, відповідно до інформації Державного агентства водних ресурсів України № 1890/3/5/11-22 від 06.06.2022 зазначений водний об`єкт є рукавом (частиною) р. Дніпро з власною назвою Річище. Відповідно до статті 79 Водного кодексу України річка Дніпро належить до великих річок.Оскаржуваним наказом порушено інтереси держави в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради, як власника та розпорядника земельних ділянок водного фонду, оскільки протиправно вибули земельні ділянки водного фонду, які не могли бути передані у власність, що суперечить принципам регулювання земельних відносин в Україні, які закріплені в ст. 14 Конституції України та ст. 5 Земельного кодексу України.

Судом встановлено, що ухвалою суду від 29 серпня 2022 року провадження у зазначеній справі відкрито.

20 вересня 2022 року ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просили відмовити в задоволенні позову, оскільки на момент прийняття рішення Головним управлінням про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_2 , згідно облікових даних Державного земельного кадастру землі, за рахунок яких була сформована ця земельна ділянка, обліковувались як землі запасу, склад угідь - сільськогосподарські землі (пасовища), а не як землі водного фонду. Тому Головне управління не змінювало цільове призначення земель, як стверджує прокурор. На час прийняття оскаржуваного наказу Головне управління відповідно до приписів частини четвертої статті 122 ЗК України здійснювало передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність (користування) для всіх потреб. З огляду на зазначене Головне управління вважає, що при наданні у власність земельної ділянки ОСОБА_2 діяло виключно в межах законодавства. Доданими до позову доказами не підтверджується факт знаходження земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:6032 в межах прибережної захисної смуги та віднесення цих земель до земель водного фонду, а відповідно наказ Головного управління від 05.07.2018 №25-4958/14-18-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» прийнято у межах компетенції з дотриманням вимог земельного законодавства.

26 вересня 2022 року Чернігівською обласною прокуратурою надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що в землях запасу можуть перебувати земельні ділянки будь-якої категорії, а тому належність земельної ділянки, що передана у власність ОСОБА_2 , до земель водного фонду не виключається. Землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування, такі землі не є землями державної власності сільськогосподарського призначення. Головне управління Держгеокадастру не мало права розпоряджатися земельною ділянкою, безпідставно змінюючи її цільове призначення, а перебування у приватній власності ОСОБА_1 земельної ділянки завдає шкоду державним інтересам, оскільки права та інтереси, у т.ч. на земельні ділянки реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (ст.ст. 18, 19, п. «а» ч. 1 ст. 91 ЗК України) та набуваються лише згідно із законом (ст. 14 Конституції України), що в випадку передачі у власність земельної ділянки водного фонду відповідачам, такому порядку не відповідає. Долученими до позову доказами доведено факт знаходження спірної земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги річки Річище, яка є протокою (рукавом) річки Дніпро. ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області при наданні спірної земельної ділянки водного фонду у приватну власність жодним чином не перевірило факт можливого її відведення за рахунок земель, які обмежені в обороті, про що беззаперечно свідчить відсутність таких доказів.

31.10.2022 представник відповідача ОСОБА_1 надала відзив на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог, застосувати строки позовної давності, а також вказувала на необґрунтованість позовних вимог, зазначаючи, що за даними Державного водного кадастру річка Речище за класом об`єкту гідрографії є малою річкою, площа водозбору 1 тис.кв.км, належить до району басейну річки Дніпро, відповідач ОСОБА_1 є добросовісним набувачем земельної ділянки, передача земельної ділянки відбулась в межах повноважень Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, при укладенні договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки будь-які відомості про обмеження у використанні земельної ділянки зареєстровано не було, у листі Інституту водних проблем і меліорації від 30.04.2021 не зазначено конкретної відстані від урізу води ( в меженний період) до меж спірної земельної ділянки.

В свою чергу Чернігівська обласна прокуратура 07.11.2022 надали відповідь на відзив, в якій зазначено, що в землях запасу можуть перебувати земельні ділянки будь-якої категорії, а тому належність земельної ділянки, що передана у власність ОСОБА_2 , до земель водного фонду не виключається. Землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування, такі землі не є землями державної власності сільськогосподарського призначення. Головне управління Держгеокадастру не мало права розпоряджатися земельною ділянкою, безпідставно змінюючи її цільове призначення, а перебування у приватній власності ОСОБА_1 земельної ділянки завдає шкоду державним інтересам, оскільки права та інтереси, у т.ч. на земельні ділянки реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок (ст.ст. 18, 19, п. «а» ч. 1 ст. 91 ЗК України) та набуваються лише згідно із законом (ст. 14 Конституції України), що в випадку передачі у власність земельної ділянки водного фонду відповідачам, такому порядку не відповідає. Долученими до позову доказами доведено факт знаходження спірної земельної ділянки в межах прибережної захисної смуги річки Річище, яка є протокою (рукавом) річки Дніпро. Вказували на правомірність втручання у право мирного володіння спірною земельною ділянкою. Щодо строку позовної давності, посилаючись на висновки Верховного Суду, зазначили, що в даній категорії справ позовна давність не застосовується.

Представник відповідача ОСОБА_1 21.11.2022 надала заперечення на відповідь на відзив, вказуючи, що позивачем визначається цільове призначення земельної ділянки за припущеннями Державного науково-виробничого підприємства «Картографії», які зроблені на підставі космічної зйомки, посилаючись на лист Микхайло-Коцюбинської селищної ради від 08.07.2021. В запереченнях зазначено, що за даними Державного водного кадастру річка Речище за класом об`єкту гідрографії є малою річкою, площа водозбору 1 тис.кв.км, належить до району басейну річки Дніпро, що доводиться доданим скріншотом з сайту Державного водного кадастру.

У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Держеокадастру у Чернігівській області в судовому засіданні просила відмовити в задоволення позову, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві, вказуючи, що скасування наказу не є ефективним способом захисту.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, яке ним було також зазначено в заяві. ( а.с.28)

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Городнича Т.В. просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на підстави, зазначені у відзиві на позов та запереченні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

20 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки у власність загальною площею 0,1200 га за рахунок земель запасу для індивідуального садівництва на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та передачу земельної ділянки у власність. (а.с.28)

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 25-4958/14-18-сг від 05.07.2018 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для індивідуального садівництва ОСОБА_2 на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку загальною площею 0,1200 га (кадастровий номер :06:000:6032) для індивідуального садівництва із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. (а.с.27)

Відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.10.2020 року ОСОБА_2 продав ОСОБА_1 земельну ділянку, що розташована за адресою : Чернігівська область, Чернігівський район, Мньовська сільська рада, площею 0,1200 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, кадастровий номер :06:000:6032. (а.с.29-32)

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:6032, площею 0,12 га для індивідуального садівництва належить ОСОБА_3 . (а.с.26-26а)

Як слідує з наданої схеми накладення земельних ділянок з кадастровими номерами згідно запиту, з саме з кадастровим номером :06:000:6032, станом на 2018 рік, з урахуванням умовних позначень зазначена земельна ділянка повністю накладається на землі водного фонду. ( а.с.33-34)

Відповідно до інформації Деснянського басейнового управління водних ресурсів Державного агентства водних ресурсів України № 57/3- 1/ДС/25-21 від 16.01.2021 згідно з Публічною кадастровою картою України 11 земельних ділянок, у тому числі із кадастровим номером :06:000:6032 знаходяться у водозбірному басейні річки Дніпро. Згідно з картою Google земельна ділянка із кадастровим номером :06:000:6032 розташована в безпосередній близькості від водного об`єкта р. Річище». Зазначений водний об`єкт має прямий гідрологічний зв`язок з водами річки Дніпро та з врахуванням вимог п. 3 ст. 5 Водного кодексу України належить до водних об`єктів загальнодержавного значення. Паспорт водного об`єкта, проект землеустрою на встановлення прибережної захисної смуги «р. Річище» на замовлення Деснянського БУВР не розроблявся, на погодження не надавався. (а.с.35)

Відповідно інформації Інституту водних проблем і меліорації НААН України від 30.04.2021 № 228/06 земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:6032 знаходиться в межах прибережної захисної смуги (ПЗС) р. Річище, яка є протокою (рукавом) р. Дніпро і відповідно до вимог Водного кодексу України відноситься до земель водного фонду. Ширина прибережної захисної смуги (ПЗС) уздовж р. Річище щонайменше має становити 100 м. (а.с.36-40)

Відповідно до повідомлення Державного агентства водних ресурсів України зазначений у листі водний об`єкт є рукавом (частиною) р.Дніпро з власною назвою Річище. Відповідно до ст.79 Водного кодексу України річка Дніпро належить до великих річок. Наразі водний об`єкт Річище зазначено як рукав річки Дніпро, про що додається скриншот. ( а.с.41-43)

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, в тому числі, на землі сільськогосподарського призначення, землі водного фонду. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадячн чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. (стаття 19 ЗК України)

З дослідженої в судовому засіданні технічної документації, що була виготовлена на ім`я ОСОБА_4 встановлено, що спірна земельна ділянка відносилась до земель запасу (пасовища). Що узгоджується з доводами прокурора про віднесення даної земельної ділянки до земель запасу.

До земель водного фонду належать, зокрема, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок і навколо водойм (стаття 58 ЗК України та стаття 4 ВК України).

Відповідно до статі 60 ЗК України, статі 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по обидва береги річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського транспорту. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених ВК України. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг (з установленою в них пляжною зоною) розробляються в порядку, передбаченому законом. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. У межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води, що включає: території, розташовані між лінією максимального відпливу та лінією максимального напливу хвиль, зареєстрованих під час найсильніших штормів, а також територію берега, яка періодично затоплюється хвилями; прибережні території складені піском, гравієм, камінням, ракушняком, осадовими породами, що сформувалися в результаті діяльності моря, інших природних чи антропогенних факторів; скелі, інші гірські утворення.

Згідно з частинами першою, другою, пунктом «ґ» частини третьої статті 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частиною другою статті 90 ЗК України передбачено, що порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16, від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14, від 07 квітня 2020 року у справі № 372/1684/14 вирішувалось питання визначення належного способу захисту права власності на земельну ділянку водного фонду та зроблено висновок, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього Кодексу. Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України треба розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку варто розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду.

Таким чином, належним та ефективним способом захисту прав власності на землі водного фонду є негаторний позов про повернення земельної ділянки, який може бути пред`явленим упродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду і на вказану вимогу не поширюється позовна давність.

Такі правові висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17, а також в поставної Верховного Суду від 07 грудня 2022 року у справі № 545/1847/20.

Відповідно інформації Інститут водних проблем і меліорації НААН України від 30.04.2021 № 228/06 земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:6032 знаходяться в межах прибережної захисної смуги (ПЗС) р. Річище, яка є протокою (рукавом) р. Дніпро і відповідно до вимог Водного кодексу України відносяться до земель водного фонду. Ширина прибережної захисної смуги (ПЗС) уздовж р. Річище щонайменше має становити 100 м ( а.с.36-40).

Згідно інформації Державного науково-виробничого підприємства «Картографія» від 23.09.2020 № 1036 встановлено, що спірна земельна ділянка із кадастровим номером :06:000:6032 повністю накладається на землі водного фонду, а саме на 100 метрову прибережну захисну смугу річки Річище (лівий рукав річки Дніпро) та належить до водного об`єкту загальнодержавного значення. (а.с.33-34)

Зазначені письмові докази суд ввавжає належними та допустимими, оскільки висновок про те, що річка Речище є не малою річкою, а протокою (рукавом) річки Дніпро грунтується на ДСТУ 3517-97 "Гідрологія суші. Терміни та визначення основних понять." та картографічних матеріалах, а річка Речище була і продовжує залишатися складовою акваторії Дніпра, який у свою чергу належить до великих річок.

Судом направлено запит до Державного агентства водних ресурсів України з приводу відмінностей обліку водного об`єкту Річище, які надали відповідь, що геопортал «Водні ресурси України» представлений у тестовому режимі, періодично відбуваються внесення змін у деякі водні об`єкти у разі виявлення неточностей. Наразі водний об`єкт Річище зазначено як рукав річки Дніпро, оскільки він не може бути річкою за гідрологічними характеристиками. Річки водні потоки, що течуть у природних руслах і живляться за рахунок поверхневого і підземного стоків. Річка має витік (початок річки) та гирло ( впадіння річки у іншу річку, море або злиття з інгшою річкою). Рукав відгалуження русла річки. На прикладі рукава Річище, на картографічних матеріалах чітко видно початок рукава річку Дніпро і місце впадіння також у річку Дніпро. Це і є характерною відмінністю рукава від інших водних об`єктів. Отже, водний об`єкт Річище є саме рукавом річки Дніпро, як і відображено на геопорталі. ( а.с.204)

Таким чином, при винесення наказу Головне управління Держгеокадастру не врахували, що земельна ділянка кадастровим номером :06:000:6032 відноситься до земель водного фонду, на які розповсюджується особливий порядок їх використання та надання їх у користування. Такі землі можуть змінювати володільця лише у випадках, прямо передбачених у ЗК України та ВК України. Дотримання встановлених заборон є необхідною умовою використання земельної ділянки, на яку поширюється режим прибережної захисної смуги, з тією метою, щоб навіть потенційне їх порушення не могло зашкодити охороні навколишнього природного середовища в цілому й конкретному водному об`єкту зокрема.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 22 червня 2022 року в справі № 676/1795/20 (провадження № 61-21233св21) зазначено, що: «рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (провадження № 12-95гс19, пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 35), від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19, пункт 52)). Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. […] cуд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення. […] Апеляційний суд зробив правильний висновок про те, що ефективним способом захисту порушеного права держави є саме вимога про повернення земельної ділянки. У той же час оспорення розпорядження органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади про передачу такої земельної ділянки у власність фізичної особи не є необхідним, оскільки суд у будь-якому випадку зобов`язаний надати йому оцінку в мотивувальній частині судового рішення, що й було зроблено судом апеляційної інстанції в цій справі. За таких обставин пред`явлення прокурором окремої позовної вимоги про скасування розпорядження голови Кам`янець-Подільської РДА від 25 липня 2006 року №616/2006 «Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» не відповідає критерію ефективності способу захисту порушеного права».

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18, провадження № 12-148гс19, власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна (пункт 34). Схожі за змістом правові висновки містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16, провадження № 14-2цс21 (пункти 148-150.

З огляду на викладене в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 05.07.2018 № 25-4958/14-18-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», яким надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 0,1200 га (кадастровий номер :06:000:6032) слід відмовити внаслідок обрання позивачем неефективного способу захисту порушених та оспорюваних прав.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

З урахуванням встановлених обставин, досліджених в судовому засіданні доказів, того, що передана у приватну власність земельна ділянка повністю накладається за землі водного фонду, що вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, те, що розпорядником даної земельної ділянки з 27.05.2021 є Михайло-Коцюбинська селищна рада, пред`явлення негаторного позову, позовні вимоги в частині скасування рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенка Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 03.10.2020, індексний номер 54397517 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:6032 розташованої на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:6032, а також усунення перешкоди у здійсненні Михайло-Коцюбинською селищною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:6032 розташованої на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області шляхом її повернення на користь держави в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради підлягають задоволенню.

Оскільки способом захисту порушених прав у даній справі є пред`явлення негаторного позову, а земельна ділянка відноситься до земель водного фонду, то положення щодо добросовісності набувача спірної земельної ділянки не застосовуються.

Втручання держави у право власності ОСОБА_1 є виправданим, оскільки порушення чітко визначеного законодавством порядку надання земельних ділянок порушує суспільний інтерес на законний обіг землі, як національного багатства та положення законодавства України про зобов`язання органів влади діяти в межах своїх повноважень та у порядку передбаченому законом. Недотримання такого порядку тягне за собою свавілля державних органів та знищення правового порядку у державі. Чинне законодавство надає відповідачу додаткові ефективні засоби юридичного захисту після ухвалення цього рішення, зокрема він не позбавлений можливості відновити своє право шляхом пред`явлення вимоги до ОСОБА_4 , в якого придбав спірну ділянку, про відшкодування завданих йому збитків.

З урахуванням того, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та відмови в задоволенні позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання незаконним та скасування наказу понесені витрати по сплаті судового збору підлягають розподілу пропорційно до задоволених позовних в частині скасування рішення про державну реєстрацію та повернення земельної ділянки, та стягенню з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , відповідно по 3101,25 грн з кожного.

Враховуючи викладене, керуючись ст.3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 15, 16, 29, 391 ЦК України, ст.19, 58, 59, 60, 152, 155 Земельного кодексу України, ст. 79, 88 Водного кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позов заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах : Михайло-Коцюбинської селищної ради до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію та повернення земельної ділянки - задовольнити частково.

Скасувати рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Тарасенка Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 03.10.2020, індексний номер 54397517 та здійсненої на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:6032 розташованої на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:6032.

Усунути перешкоди у здійсненні Михайло-Коцюбинською селищною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою водного фонду площею 0,1200 га з кадастровим номером :06:000:6032 розташованої на території Мньовської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області шляхом її повернення на користь держави в особі Михайло-Коцюбинської селищної ради.

В задоволенні іншої частини позовних вимог про визнання незаконним та скасування наказу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Чернігівської обласної прокуратури (отримувач - Чернігівська обласна прокуратура, банк отримувача - Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача - UА0006008) понесені витрати по сплаті судового збору по 3101,25 грн з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 11 квітня 2023 року.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Чернігівська обласна прокуратура (, адреса місцезнаходження : вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів) в інтересах держави в особі Михайло-Коцюбинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області ( , адреса місцезнаходження : вул. Шевченка, 50, смт Михайло-Коцюбинське, Чернігівський район, Чернігівська область).

Відповідач : Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, , адреса місцезнаходження : пр. Миру, 14, м. Чернігів.

Відповідач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання : АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації : АДРЕСА_2 .

Суддя С. М. Майборода