ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1241/23 Провадження № 2-о/636/113/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення заяви без руху з наданням

терміну для усунення недоліків

10 квітня 2023 року місто Чугуїв

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Гуменний З.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду зі спільною заявою про встановлення режиму окремого проживання подружжя.

Цивільний процесуальний кодекс України встановлює вимоги, яким повинна відповідати позовна заява (заява), невиконання яких тягне за собою наслідки у вигляді залишення позовної заяви (заяви) без руху або її повернення.

Згідно з частиною третьою статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Дослідивши матеріали заяви, суддя приходить до висновку, що зазначену заяву слід залишити без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: заява, зокрема, повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 2 ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 119 СК України, за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Згідно зі ст.120 Сімейного кодексу України, встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання: майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні положень статей 119, 120 СК України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку ст.119 СК України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань

Заявники не зазначили строку, на який час суд має встановити режим окремого проживання, у разі вибору строку дії режиму окремого проживання подружжя або обмеження його певним терміном.

Згідно з вимогами частини п`ятої статті 177 ЦПК України, заявники зобов`язані додати до заяви всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Разом із тим, заявниками у поданій заяві не зроблено посилання на докази, що підтверджують викладенні обставини в обґрунтування підстав звернення до суду із заявою про встановлення режиму окремого проживання. Крім того, таких доказів і не додано до заяви про встановлення режиму окремого проживання. Лише зазначено, що відносини прогрішилися з початку 2022 року.

На виконання вимог ст. 175 ЦПК України, заявникам слід надати підтвердження про те, що ними не подано іншої заяви з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

У відповідності до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що заяву слід залишити без руху, надавши заявнику строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали, для усунення недоліків, оскільки зазначені обставини мають істотне значення для вирішення судом даної справи.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків поданої заяви строком в 10 (десять) днів з дня вручення ухвали, роз`яснивши, що у разі невиконання умов ухвали у строк, встановлений судом, заява буде вважатися неподаною і повернена заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя