Справа № 361/4332/23
Провадження № 2/361/3026/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2023 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Свій позов обґрунтовував тим, що 13 листопада 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Київ, актовий запис № 1576.

Від шлюбу мають синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Упродовж останнього часу подружні стосунки у сторін не складаються через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженням поглядів на сімейні відносини, у зв`язку з чим вони не можуть як сім`я проживати надалі разом та виконувати сімейні обов`язки. Вони з дружиною фактично не підтримують між собою відносини, а ті відносини, які на даний час існують, не побудовані на взаємоповазі та взаємному порозумінні, що стало наслідком втрати між ними всіх фізичних та духовних зв`язків. За таких обставин позивач прийшов до висновку, що розлучення - це єдиний вихід для нього та його дружини побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю їхніх дітей. З підстав, наведених вище збереження сім`ї і подальше спільне проживання його з дружиною є неможливим, оскільки їха сім`я фактично розпалась. Позивач вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, неможливе.

12 червня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 22 червня 2023 року.

Позивач в судове засідання, будучи належним чином повідоменим, не з`явився, подав заяву, в якій позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась, подала клопотання, в якому позов визнала, проти його задоволення не заперечувала.

Суд, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 листопада 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Київ, актовий запис № 1576.

Від шлюбу мають синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що упродовж останнього часу подружні стосунки у сторін не складаються через відсутність взаєморозуміння між ними, розходженням поглядів на сімейні відносини, у зв`язку з чим вони не можуть як сім`я проживати надалі разом та виконувати сімейні обов`язки. Вони з дружиною фактично не підтримують між собою відносини, а ті відносини, які на даний час існують, не побудовані на взаємоповазі та взаємному порозумінні, що стало наслідком втрати між ними всіх фізичних та духовних зв`язків. За таких обставин позивач прийшов до висновку, що розлучення - це єдиний вихід для нього та його дружини побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю їхніх дітей. З підстав, наведених вище збереження сім`ї і подальше спільне проживання його з дружиною є неможливим, оскільки їха сім`я фактично розпалась. Позивач вважає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, оскільки подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, неможливе.

Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Водночас, положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

За положеннями ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Також, у п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бут розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитина-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дата й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Таким чином, виходячи з аналізу вищенаведених положень законодавства, шлюб має добровільний характер, ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання.

При цьому, незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвати шлюбу.

Отже, встановивши не бажання позивача продовжувати шлюбні стосунки та відсутність будь-яких переконливих доказів того, що сторони вчиняють дії, направлені на збереження сім`ї, суд дійшов висновку про те, що подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.

Враховуючи вищевикладене та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач цьому не заперечувала, подавши також відзив про визнання позову, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим.

Керуючись ст. ст. 24, 56, 110, 111, 112,113 Сімейного кодексу України, ст. ст. 200, 206, 265, 268 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований 13 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Київ, актовий запис № 1576, - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.