Рішення

Іменем України

Справа № 712/4880/22

Номер провадження 2/712/361/23

30 березня 2023 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Марцішевської О.М.

за участю секретаря судового засідання Скринник А.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивача адвоката Шарая Л.О.

представника відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в:

04 липня 2022 року позивачка звернулася з позовом до відповідача про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 07 листопада 1990 року позивачка познайомилася із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Сагунівка Чигиринського району Черкаської області. Між ними склалися дружні, довірливі відносини. З липня 1991 року ОСОБА_3 став спільно проживати із ОСОБА_1 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в належній останній на праві власності квартирі АДРЕСА_1 , з грудня 2002 року у квартирі АДРЕСА_2 цього ж будинку і з 08.08.2003 був зареєстрований у цій квартирі. За період спільного проживання позивачки і ОСОБА_3 між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю: вони піклувалися, дбали один про одного, спільно створювали комфортні умови життя, були пов`язані спільним побутом, веденням домашнього господарства, сумісно несли витрати на придбання необхідних господарських товарів та продуктів харчування, організовували спільний відпочинок, мали спільний бюджет, мали взаємні права і обов`язки. Спільних дітей не було. 22.12.2022 позивачка із ОСОБА_3 подали до відділу ДРАЦС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) спільну заяву про державну реєстрацію шлюбу на 15 год. 30 хв. 26.01.2022. Але у зв`язку із тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, реєстрація шлюбу не відбулася. Усі витрати на поховання ОСОБА_3 позивачка понесла самостійно. Оскільки за своє життя ОСОБА_3 не склав заповіт, то згідно ст. 1223 ЦК України спадкування відбувається за правилами глави 86 ЦК України. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає. Указану квартиру ОСОБА_3 успадкував після смерті свого рідного брата ОСОБА_4 , котрий ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Однак за своє життя свідоцтво про право на спадщину за законом не отримав.

Просила суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період із липня 1991 року по день його смерті.

07 липня 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

04 серпня 2022 року представник відповідача скерувала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову.

В обгрунтування запречень проти позову вказувала, що у позовній заяві позивач не надав належних, достатніх та достовірних доказів постійного проживання однією сім`єю із померлим ОСОБА_3 , зокрема не зазначено, яким чином вони вели спільний бюджет та господарство та не надано відповідних доказів цьому. Позивачем в якості доказів подані докази оплати ним витрат, пов`язаних з похованням ОСОБА_4 ; 11 квитанцій на оплату комунальних послуг за 2021 рік (2 квитанції за лютий 2021, 2 квитанції за травень 2021, 2 квитанції за червень 2021, 2 квитанції за липень 2021, 3 квитанції за вересень 2021) де платником є ОСОБА_1 ; 4 товарних чека на ім`я одержувача ОСОБА_3 ; та однак зазначені докази не підтверджують факт спільного проживання з 2012 року та не є достатнім доказом їх спільного проживання, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

15 листопада 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

30 березня 2023 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси в зв`язку з відмовою від позову закрито провадження у справі в частині вимог про встановлення факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період із липня 1991 року по 31 грудня 2003 року.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Шарая Л.О. в судовому засіданні просили позовні вимоги задовольнити. Вказували, що факт проживання сім`єю позивачки та померлого ОСОБА_3 з 01.01.2004 р. по день його смерті підтверджується сукупністю поданих позивачкою доказів, зокрема як квитанціями про спільні витрати, так і показами свідків, реєстрацією ОСОБА_3 спільно з позивачкою з 2002 року та фактом їх звернення з спільною заявою про реєстрацію шлюбу за життя ОСОБА_3 . При ухваленні рішення просили врахувати правові висновки Верховного Суду у постановах від 17.06.2021 р. № 489/5982/17, 27.05.2021 р. у справі № 456/980/18, 06.10.2022 р. у справі № 496/2083/19, постанові ВП ВС від 22.08.2018 р. у справі № 644/6274/16-ц.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Додатково вказувала про недостатність поданих позивачкою доказів на підтвердження факту проживання сім`єю, зокрема квитанцій про витрати на придбання побутової техніки та інших спільних витрат.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Положеннями ч.1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1218ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першої та другої статті 1258ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК Україниу четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Змістом положень статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною другою статті 1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:

а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;

б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі № 320/4964/17 (провадження № 61-42073ск18) зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Аналогічна правова позиція сформульована Верховним Судом також у постанові від 24 вересня 2020 року у справі № 644/5818/18.

Згідно правовою позицією Верховного Суду у постанові від 27.05.2021р. у справі № 456/980/18 року ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Таким чином, для встановлення спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки до уваги беруться докази щодо ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації чи фактичного проживання, фотографії певних подій, докази придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (договори купівлі-продажу, фіскальні чеки, інші письмові докази і таке інше). Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї.

Згідно правовою позицією Верховного Суду у постанові від 06.10.2022р. у справі № 496/2083/19 Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц, від 08 грудня 2021 року в справі № 531/295/19, від 17.06.2021р. у справі № 489/5982/17.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є власником квартири АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 29.11.2002 року та зареєстрована у вказаній квартирі з 18.12.2002 року.

Разом з позивачкою у зазначеній квартирі з 28.12.2002 року був зареєстрований та постійно проживав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією паспорту, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого відділом державного реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 13 січня 2022 року, довідкою Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 09.06.2022 року № 4529-2. Іншого житлового приміщення на праві власності чи користування ОСОБА_3 не було зареєстровано.

Також на підтвердження факту проживання однією сім`єю позивачкою долучено до матеріалів справи фотосвітлини, на яких зображено позивачку та ОСОБА_3 за місцем проживання у будинку по АДРЕСА_4 та в різних місцях на відпочинку у різні роки (2008, 2009, 2017, 2018, 2021).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 дала покази про те, що у будинку по АДРЕСА_4 проживала з дитинства і та в даному будинку проживають її батьки, часто бувала в належній позивачці квартирі у вказаному будинку, оскільки позивачка була її класним керівником та згодом репетитором її сина. Показами свідка підтверджено факт спільного проживання та ведення спільного господарство позивачки та ОСОБА_3 , який був відомий сусідам як чоловік позивачки, зокрема багато років мали спільний побут, спільно купували продукти, разом робили ремонт, стосунки у них були сімейні як між чоловіком і дружиною, а між сином позивачки і ОСОБА_3 стосунки були як між сином та батьком.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дала покази проте, що як сусідка близько 20 років була знайома з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , також була старшою в будинку у будинку по АДРЕСА_4 , в якому вони спільно проживали. Стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 охарактеризувала як притаманні стосункам між чоловіком і дружиною, зазначила, що вважала їх подружжям та не знала, що шлюб між ними не зареєстрований. Зокрема, вони вели спільний побут, вели господарства, в квартиру спільно купували всі побутові речі і продукти, спільно робили ремонт, в період хвороби ОСОБА_3 позивачка його доглядала.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 дав покази про те, що є сином позивачки та ОСОБА_3 вважає батьком, оскільки ОСОБА_3 опікувався ним та виховував з трьох років, стосунки у матері з ОСОБА_3 були сімейні, мали спільний бюджет з матір`ю.

Відповідно до наданих позивачкою товарних чеків ОСОБА_3 здійснювалось придбання побутової техніки: товарний чек № 16101 від 24.07.2013 року про придбання духової шафи, витяжки, варочної поверхні загальною вартістю 3820 грн., товарний чек № 122327/33 від 05.09.2014 року - бойлер вартістю 3218,00 грн., товарний чек № 27376 від 25.06.2020 року - морозильна камера вартістю 4959 грн., товарний чек № 38100 від 27.04.2021 року - міксер вартістю 1923 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер брат ОСОБА_3 ОСОБА_4 та відповідно до довідки Черкаської місцевої прокуратури від 09.02.2021р. позивачці ОСОБА_1 як родичці померлого ОСОБА_4 було видано лікарське свідоцтво про смерть та наданий дозвіл на видачу тіла ОСОБА_4 з метою поховання. З накладної і квитанції від 09.02.2021 року вбачається, що поховання брата ОСОБА_3 ОСОБА_4 здійснювалось ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до якої увійшла квартира за адресою АДРЕСА_5 . Зазначену квартиру успадкував ОСОБА_3 , який в установлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак за життя не отримав свідоцтво про право на спадщину. Вказані факти підтверджуються свідоцтвом про право власності ОСОБА_4 на житло від 20.03.2000 року, виданого Соснівським райвиконкомом, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_8 , виданого Черкаським міським відділом державного реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 11 лютого 2021 року та матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , заведеної у Першій черкаській державній нотаріальній конторі.

Також з наданих квитанцій за березень 2021 серпень 2021 року вбачається, що оплату комунальних послуг за адресою АДРЕСА_5 за 2021 рік здійснювала позивачка ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що в період з 01 січня 2004 року по 10 січня 2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не перебували в зареєстрованому шлюбі з будь-якими особами, що підтверджується довідкою з відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23.06.2022 року № 2237/23.23-04-05.

22.12.2021 року за вихідним № 2031/22.1-05-02-03 ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до органів ДРАЦС було подано спільну заяву про державну реєстрацію шлюбу на 15.30 год. 26.01.2022. В зв`язку зі смертю ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 реєстрація шлюбу не відбулась. Відповідно до лікарської довідки від 11.01.2022р. причиною смерті ОСОБА_3 є тяжка онкологічна хвороба.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.(частина перша, друга статті 77 ЦПК України).

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд доходить висновку, що оцінка зібраних у справі письмових доказів та покази допитаних в суді свідків дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_3 в період з 01 січня 2004 року (в межах заявлених позовних вимог) до дня смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_7 проживали однією сім`єю, тривалий час вели спільне господарство, брали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, мали взаємні права та обов`язки.

Доводи представника відповідача у відзиві на позовну заяву та судовому засіданні про те, що надані позивачкою докази оплати витрат на поховання, оплати позивачкою комунальних послуг та придбання товарів ОСОБА_3 не є достатнім доказом їх спільного проживання та покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання сім`єю суд вважає такими, не обґрунтовують заперечення, виходячи з наступного.

У постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 587/302/16 (провадження № 61-18522св18) Верховний Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Отже, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.08.2018 у справі № 910/23428/17.

Суд виходить з того, що крім послідовних та узгоджених між собою та іншими матеріалами справи показань свідків, факт проживання однією сім`єю позивачки та ОСОБА_3 об`єктивно підтверджуються фактом тривалого спільного їх проживання та реєстрації з 2002 по 10 січня 2022 року ОСОБА_3 в належній позивачці квартирі, а також фактом участі як позивачки, так і ОСОБА_3 у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї та спільного побуту.

Так, позивачкою були понесені витрати в сімейних інтересах на поховання брата ОСОБА_3 та оплати комунальних послуг по успадкованій останнім квартирі, що підтверджено документально. Також правоохоронними органами був виданий дозвіл на поховання брата ОСОБА_3 позивачці як члену сім`ї останнього.

Крім того, позивачкою доведено, що ОСОБА_3 в період спільного проживання з позивачкою були понесені витрати на придбання побутової техніки домашнього вжитку для використання і забезпечення життєдіяльності сім`ї, за місцем реєстрації спільно з позивачкою у належній їй квартирі, оскільки іншого житла не праві власності чи користуванні за ОСОБА_3 зареєстровано не було.

Також факт проживання однією сім`єю підтверджується приєднаними до справи фотосвітлинами, на яких зображено позивачку та ОСОБА_3 в різних місцях на відпочинку та за місцем проживання, в колі інших осіб та у різні роки.

Крім того, фактом звернення у грудні 2021 року позивачки та ОСОБА_3 до органів ДРАЦС із спільною заявою про реєстрацію шлюбу підтверджено, що стосунки між ними були притаманні подружжю.

Відтак, подавши свої докази, позивачка реалізувала своє право на доказування і одночасно виконала обов`язок із доказування. Досліджені в судовому засіданні надані позивачкою докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивно підтверджують обставини, на які позивачка посилалась як на підставу своїх вимог.

Відповідач в обґрунтування заперечень проти позовних вимог жодних доказів не подав. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, досліджених в судовому засіданні доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що факт проживання сім`єю підтверджений наданий позивачкою доказами та встановлення факту має юридичне значення, оскільки необхідно для оформлення спадкових прав позивачкою, тому позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 76-81, 263, 265, 268, 315, 319, 352-354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період із 01 січня 2004 року по 10 січня 2022 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.М.Марцішевська

Повний текст судового рішення виготовлено 10 квітня 2023 року.