Справа № 461/4634/19 Головуючий у 1 інстанції Гирич С.В.
Провадження № 22-з/811/48/23 Доповідач в 2-й інстанції Бойко С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М., суддів: Цяцяка Р.П., Ванівського О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2022 року та ОСОБА_2 на додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення коштів за договором позики та позовом третьої особи ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики,

в с т а н о в и в:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в розмірі 60000 доларів США та проценти за неправомірне користування грошовими коштами.

У січні 2021 року третя особа ОСОБА_3 , заявляючи самостійні вимоги на предмет спору, подала до суду позовну заяву про визнання недійсним договору позики.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти за договором позики в розмірі 60000 доларів США, 3% річних за період з 03 листопада 2017 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 7757,26 доларів США, що в загальному становить 67757,26 доларів США, що станом на день постановлення рішення становить 2477788,14 грн.

Вирішено здійснювати нарахування 3% річних із суми боргу 60000 доларів США, починаючи з тридцять першого дня після припинення або скасування дії в Україні воєнного, надзвичайного стану у разі прострочення ОСОБА_2 виконання грошового зобов`язання за рішенням суду до моменту повного виконання рішення суду.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 9605 грн.

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про закриття провадження в справі відмовлено за безпідставністю.

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю.

Додатковим рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21275 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20775 грн.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2 , просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Крім цього, рішення суду оскаржила третя особа ОСОБА_3 , яка просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити, а її позовні вимоги задовольнити та визнати недійсним договір позики, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , від 08.11.2016 року.

Додаткове рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2 , просив його скасувати, в задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.

Згідно з первинним протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного суду від 03.01.2023 року, для розгляду цивільної справи №461/4634/19 (провадження №22-ц/811/27/23, №22-ц/811/28/23) визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Мельничук О.Я., судді: Цяцяк Р.П., Ванівський О.М.

Ухвалами Львівського апеляційного суду у названому вище складі колегії суддів від 25 січня 2023 року та від 15 лютого 2023 року відкрито апеляційні провадження в даній справі.

01.03.2023 року позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_4 , подав до Львівського апеляційного суду заяву про забезпечення позову (провадження №22-з/811/48/23).

У зв`язку з припиненням повноважень судді Мельничук О.Я., справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного суду від 15.03.2023 року, для розгляду даної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бойко С.М., судді: Цяцяк Р.П., Ванівський О.М.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного суду від 20.03.2023 року, для розгляду заяви про забезпечення позову визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бойко С.М., судді: Цяцяк Р.П., Ванівський О.М.

Ухвалами Львівського апеляційного суду від 24 березня 2023 року справу призначено до розгляду в апеляційному суді на 09 травня 2023 року.

У заяві про забезпечення позову від 01.03.2023 року позивач ОСОБА_1 просить апеляційний суд вжити заходів забезпечення його позову у виді:

-заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відчуження житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32959422, загальною площею 1227,1 кв.м., житловою площею 177,3 кв.м., власником якого є ОСОБА_3 , - до визначення частки ОСОБА_2 (її виділу) в праві спільної сумісної власності колишнього подружжя;

-заборони відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які правочини, зокрема давати згоду на відчуження спільного майна колишнього подружжя, спрямовані на відчуження та/або обтяження житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32959422, загальною площею 1227,1 кв.м., житловою площею 177,3 кв.м., власником якого є ОСОБА_3 , - до визначення частки ОСОБА_2 (її виділу) в праві спільної сумісної власності колишнього подружжя.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 ніде не працює, постійного доходу не має, нерухомого майна в нього також немає, однак, він має частку в праві спільної сумісної власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номінальним власником якого є ОСОБА_3 .

Вказує, що на частку відповідача в праві спільної сумісної власності на вказаний житловий будинок можна було б звернути стягнення під час виконання рішення суду, проте, його частка у спільному майні не виділена та спільне майно не поділене.

Звертає увагу, що після скасування постановою Львівського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року заходів забезпечення позову, ОСОБА_3 намагається відчужити житловий будинок, про що свідчить постанова про зняття арешту з майна №60732841 від 28.02.2023 року, складена приватним виконавцем Баіровою Н.М., і вважає, що в такий спосіб відповідач намагається ухилитися від виконання рішення суду першої інстанції у випадку набрання ним законної сили.

Наголошує, що відчуження вказаного житлового будинку ускладнить або унеможливить виконання рішення суду, оскільки у відповідача відсутнє інше майно, на яке можна було б звернути стягнення.

Зазначає, що такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти реєстраційні дії щодо вказаного майна, має на меті подальше звернення стягнення на це майно у разі примусового виконання рішення суду.

Просить врахувати, що заборона державним реєстраторам вчиняти реєстраційні дії щодо будинку є тимчасовим заходом і не тягне за собою перешкод у користуванні цим будинком, до того ж, вжиття таких заходів спрямоване на запобігання ймовірним порушенням майнових прав позивача, забезпечуючи при цьому збалансованість інтересів сторін, а також не порушуючи принцип співвідношення між обсягом вимог позивача та заходами забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення (виклику) учасників справи в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви з наступних підстав.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено принцип співмірності, за яким заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Перелік видів забезпечення позову визначений частиною першою статті 150 ЦПК України.

Так, зокрема, позов забезпечується:

-накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п.1);

-забороною вчиняти певні дії (п.2);

-встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (п.3);

-забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання (п.4);

-іншими заходами у випадках, передбачених законами (п.10).

Як роз`яснено у п.1, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є сума позики (сума грошових коштів) за договором позики, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 01.03.2023 року №324388802, вказане вище нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 1227,1 кв.м., щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову, зареєстроване на праві власності за третьою особою ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 22.02.2011 року, виданого Поршнянською сільською радою на підставі рішення від 28.12.2010 року №188, і не є предметом спору в даній справі.

За положеннями Закону України «Про виконавче провадження», одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника, яке полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації.

Під поняттям «майно» боржника слід розуміти як окремі речі та їх сукупність, так і всі майнові права боржника, що на момент вчинення виконавчого провадження є у нього.

Складові елементи арешту майна, визначені в цьому Законі, як опис, оголошення заборони розпоряджатися майном, обмеження в праві користування ним або його вилученні у боржника та передача на зберігання іншим особам.

Отже, одним із елементів арешту майна боржника є заборона його відчуження, тобто заборона розпоряджатися майном.

Відтак, вимога позивача про вжиття заходів забезпечення позову у виді заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти реєстраційні дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо відчуження житлового будинку, є складовою частиною (одним із елементів) арешту майна.

З урахуванням наведеного та положень пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України, згідно з яким, забезпечення позову допускається накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення, про які він просить у своїй заяві, не відповідають наведеним положенням статей 149, 150 ЦПК України, оскільки вони стосуються нерухомого майна, яке належить третій особі, а не відповідачу, і не є предметом спору в даній справі.

Доводи позивача про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 1227,1 кв.м., є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, не можуть бути враховані при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки суд не встановлює обставин набуття майна, а виходить із того, хто є актуальним власником майна, право власності якого на майно зареєстроване у встановленому законом порядку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що такі висновки містяться й у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2022 року, прийнятій у даній справі, якою ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 20 серпня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 квітня 2022 року в частині накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 32959422, загальною площею 1227,1 кв.м., житловою площею 177,3 кв.м., який належить на праві власності ОСОБА_3 , скасовано та у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цій частині відмовлено.

Окрім того, необхідно зазначити, що питання визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, для подальшого звернення стягнення на цю частку, вирішується судом вже на стадії виконання рішення, яке набрало законної сили і звернуте стягувачем до примусового виконання, в порядку статті 443 ЦПК України за поданням державного чи приватного виконавця, але аж ніяк не в спосіб забезпечення позову.

Відтак, обраний позивачем вид забезпечення позову не відповідає наведеним вище вимогам процесуального закону, оскільки вжиття заходів забезпечення стосується майна особи, яка не є відповідачем у справі, і майно не є предметом спору в даній справі, тому у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260, 261, 268, 381, 389 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 05 квітня 2023 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: Р.П. Цяцяк

О.М. Ванівський