Справа № 462/6841/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2023 року м.Львів

Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючого - судді Колодяжного С.Ю., розглянувши в приміщенні суду у м.Львові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди,

встановив:

Позивач 02.12.2022 року через свого представника - адвоката Михалевського Ю.Р. звернувся в Залізничний районний суд м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» 52889,30 грн. страхового відшкодування, 4300 грн. витрат на проведення судової експертизи та стягнути із ОСОБА_2 1000 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.08.2022 року на автомобільній дорозі Західний об`їзд м.Львовасталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Lexus», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , що належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , внаслідок чого вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Згідно постанови Залізничного районного суду м.Львова від 09.09.2022 року у справі № 462/4339/22, винуватцем такої ДТП було визнано ОСОБА_2 . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до полісу №207070845 від 02.12.2021 року. На звернення ОСОБА_1 , як потерпілої особи, із заявою про виплату страхового відшкодування, до якої було додано усі необхідні документи, ПрАТ «СК «Уніка» 15.09.2022 року провело виплату страхового відшкодування в сумі 62325,79 грн. В подальшому, ПрАТ «СК «Уніка» було прийнято рішення про доплату страхового відшкодування в розмірі 13356,64 грн. та перераховано зазначену суму на банківський рахунок ОСОБА_1 . Таким чином, відповідачем ПрАТ «СК «Уніка» було виплачено на користь позивача страхове відшкодування у загальному розмірі 75682,43 грн. Проте, згідно висновку №53/22 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 03.10.2022 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , становить 129571,73 грн. Позивач вказує, що оскільки вартість відновлювального ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу, що розрахована судовим експертом, відрізняється від розміру проведеного страхового відшкодування, то це порушує його право на отримання страхового відшкодування в повному обсязі. На підставі зазначеного, просить стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» 52889,30 грн. страхового відшкодування, а також стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі франшизи 1000 грн.Крім того, просив стягнути з відповідачів судові витрати у справі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.02.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У вказаний строк уповноваженим представником ПрАТ «СК «Уніка» поштовим зв`язком подано відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 16.03.2023 року, в якому ПрАТ «СК «Уніка» просить відмовити в задоволенні заявлених до товариства позовних вимог, посилаючись на те, що страховою компанією відповідно до Закону України №1961 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було проведено 28.05.2021 року огляд пошкодженого автомобіля позивача, за результатами якого складено звіт №18753 від 06.09.2022 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням зносу, франшизи та без урахування ПДВ складає 62325,79 грн. 15.09.2022 року ПрАТ «СК «Уніка» здійснено виплату на користь позивача 62325,79 грн. В подальшому, було повторно проведено огляд пошкодженого автомобіля позивача, за результатами якого складено звіт №18753 від 25.10.2022 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику вказаного автомобіля, з урахуванням зносу, франшизи та без урахування ПДВ складає 76682,43 грн. 28.10.2022 року ПрАТ «СК «Уніка» було здійснено доплату на користь позивача у розмірі 13356,64 грн. Також вказує, що різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з врахуванням зносу, який відшкодовує страховик згідно з Законом України №1961 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі ст.1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. Таким чином, умови полісу та положення ст.12, 22, 29 Закону України №1961 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.993, 1193 ЦК України у ПрАТ «СК «Уніка» в зв`язку з настанням ДТП виник обов?язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (100000 грн.) та в межах суми, але з урахуванням коефіцієнту зносу деталей. Отже, обґрунтований розмір завданої майнової шкоди позивачу, що підлягає відшкодуванню ПрАТ «СК «Уніка» становить 76682,43 грн., що вже був сплачений у добровільному порядку.

У поданій 23.03.2023 року відповіді на відзив представник позивача вказує, зокрема, на те, що після отримання від ПрАТ «СК «Уніка» страхового відшкодування, з розміром якого ОСОБА_1 не погодився, фактично єдиним правовим механізмом, який визначений законодавством, що дозволяє спростувати визначений страховиком розмір страхового відшкодування, є судова транспортно-товарознавча експертиза. Стороною позивача надано суду висновок №53/22 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 03.10.2022 року, який складено експертом Онишко Р.М., містить об?єктивно встановлені дані, що підтверджують розмір заподіяної шкоди позивачу внаслідок ДТП, яке відбулося 08.08.2022 року. Окрім цього, у звіті №18753 від 25.10.2022 року не було враховано усіх необхідних запасних частин автомобіля, які підлягають заміні та були враховані у висновку №53/22 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 03.10.2022 року. Щодо витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу зазначив, що сторона позивача вправі подати докази, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду, у зв?язку з чим на даний час детальний опис робіт, виконаних адвокатом не подавався.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 17.03.2023 року було відмовлено у клопотанні представника позивача про розгляд справи у судовому засідання з повідомленням сторін, оскільки характер спірних відносин та предмет доказування, як вбачається із позовних вимог, не вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, вивчивши зібрані у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.08.2022 року автомобільній дорозі Західний об`їзд м.Львова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Lexus», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 та який належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 . Внаслідок цієї ДТП вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 09.09.2022 року було встановлено вину водія ОСОБА_2 у вчиненні даної ДТП та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.159).

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Суд вважає, що позивачем надані належні, допустимі та достатні докази, які підтверджують факт спричинення шкоди позивачу, як власнику транспортного засобу, протиправність дій водія ОСОБА_2 , наявність його вини, а також причинно-наслідковий зв`язок між діями водія автомобіля марки «Lexus», номерний знак НОМЕР_1 , та наслідками у виді шкоди.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована згідно полісу №207070845 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.12.2021 року в ПрАТ «СК «Уніка» (а.с.110). Згідно даного полісу ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, було встановлено в розмірі 130000 грн., франшиза - 1000 грн.

Згідно даних звіту №18753 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 06.09.2022 року ТОВ «СЗУ Україна» за замовленням страхової компанії, вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, включаючи ПДВ на запасні частини і матеріали фарбування, визначена в сумі 63325,79 грн.

На підставі страхового акта №/1 від 14.09.2022 року позивачу сплачене страхове відшкодування в сумі 62325,79 грн. (а.с.131, 133).

Згідно даних звіту №18753 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного 25.10.2022 року ТОВ «СЗУ Україна» за замовленням страхової компанії, вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, включаючи ПДВ на запасні частини і матеріали фарбування, визначена в сумі 76682,43 грн. (а.с.112-122).

28.10.2022 року, на підставі страхового акта №/1 від 27.10.2022 року, позивачу було доплачено страхове відшкодування в сумі 13356,64 грн. (а.с.132, 134).

08.09.2023 року позивач звернувся до судового експерта Онишка Р.М. для визначення вартості завданого йому матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу під час ДТП, що мала місце 08.08.2022 року.

Згідно висновку №26/22 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 26.09.2022 року (а.с.17-71) вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , станом на момент огляду, становить 170719,94 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин - 0,47 %, без урахування ПДВ - 129571,73 грн.

Як встановлено, 12.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про перегляд розміру страхового відшкодування, надіславши вимогу про виплату страхового відшкодування (а.с.82-84), проте ПрАТ «СК «Уніка» листом №/1 від 28.10.2022 року відмовило позивачу у задоволенні викладених у заяві вимог про перегляд розміру страхового відшкодування (а.с.129-130).

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст.979, 981 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст.980 ЦК України).

Зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України випливає, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком.

Розрізняють добровільну та обов?язкову форми страхування (ст.5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім законом може бути встановлений обов?язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров?я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов?язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пунктом 9 частини першої цієї статті віднесено страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV, за яким обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно ст.5 Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу .

Статтею 9 цього ж Закону встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-IV визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України №1961-IV встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 33.3 ст.33 Закону передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Згідно п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 цього Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до п.36.1, 36.2 ст.36 Закону України №1961-IV встановлено, що страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Наведені вище положення законодавства визначають порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони - страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим (власником іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника) та здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі.

Таким чином, на ПрАТ «СК «Уніка» покладено обов`язок відшкодувати завдані позивачу матеріальні збитки в розмірі оціненої шкоди та в межах ліміту страхування.

При виплаті страхового відшкодування розмір останнього було визначено страховиком виходячи із вартості відновлювального ремонту, визначеної за замовленням страховика суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «СЗУ Україна» ОСОБА_4 у звіті №18753 від 25.10.2022 року. При цьому оцінювач при складанні звіту не попереджався про кримінальну відповідальність, діяв від імені страхової компанії на підставі відповідного договору, про що зазначено у звіті.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачу, суд дійшов висновку, що положення Закону №1961-IV жодним чином не обмежують потерпілого самостійно визначати розмір шкоди, а п. 34.4 ст.34 Закону передбачено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

За обставинами даної справи ОСОБА_1 , реалізуючи своє право на залучення експерта, вже 08.09.2022 року звернувся до судового експерта Онишка Р.М. для визначення вартості завданого йому матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу під час ДТП, 26.09.2022 року цим експертом проведено огляд автомобіля позивача і 03.10.2022 року складено висновок №53/22 судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).

Вказаний висновок складений судовим експертом, що був попереджений про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, поданий позивачем в порядку, передбаченому ст.106 ЦПК України, з відміткою, що висновок підготовлений для подання до суду, що відповідає вимогам ч.5 ст.106 ЦПК України.

Під час розгляду справи страховою компанією не надано будь-яких належних обґрунтувань та доказів тому, що наданий позивачем висновок експерта є неправильним або неповним.

Враховуючи наведене, суд при вирішенні позовних вимог в якості належного доказу розміру страхового відшкодування приймає до уваги саме наданий позивачем висновок №53/22 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 03.10.2022 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , станом на момент огляду, становить 170719,94 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин - 0,47 %, без урахування ПДВ - 129571,73 грн.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Брокбізнес» за спірним страховим випадком становить 100000 грн., оскільки згідно №207070845 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02.12.2021 року страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130000 грн.

Таким чином за встановлених обставин і наведеного їх правового регулювання суд дійшов висновку про підставність та необхідність задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення із ПрАТ «СК «Уніка» недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 52889,30 грн., що становить різницю між розміром оціненої шкоди (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу) в сумі 129571,73 грн. та розміром виплаченого страхового відшкодування в сумі 76682,43 грн.

Згідно з п.36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 , є особою відповідальною за завдані збитки власнику автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд дійшов висновку, що позов в частині відшкодування з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі франшизи 1000 грн. також підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, понесені витрати позивачем зі сплати судовий збір в розмірі 992,40 грн. (а.с.93) підлягає стягненню з кожного із відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог щодо кожного відповідача.

Суд також дійшов висновку про стягнення із відповідача ПрАТ «СК «Уніка» на користь позивача понесених та підтверджених витрат на проведення експертизи в сумі 4300 грн. (а.с.80).

Таким чином, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню із ПрАТ «СК «Уніка» 5273,94 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору і витрат на проведення експертизи та із ОСОБА_2 18,46 грн. понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Оскільки позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви, що має майновий характер, в розмірі 1984,80 грн. (992,40 х 2), хоча слід було сплатити судовий збір у меншому розмірі - 992,40 грн., тому на виконання вимог п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» позивачу слід повернути 992,40 грн. надміру сплаченого судового збору.

Що стосується понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В позовній заяві позивачем було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн., а у відзиві на позовну заяву зазначено, що сторона позивача вправі подати докази, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду.

Враховуючи, що на час ухвалення рішення у справі стороною позивача не надано документів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, відповідного розрахунку таких витрат, тому суд не вирішує питання про стягнення з відповідача та користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, однак це не позбавляє сторону позивача протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду подати заяву в порядку ст.270 ЦПК України.

Керуючись ст.2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 52889,30 грн. страхового відшкодування.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн. матеріальної шкоди.

Стягнути на користь ОСОБА_1 із Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 5273,94 грн. та із ОСОБА_2 18,46 грн. понесених судових витрат.

Головному управлінню Державної казначейської служби України у Львівській області (, що розташоване за адресою: м.Львів, вул. К.Левицького, 18) повернути з державного бюджету ОСОБА_1 992,40 грн. надміру сплаченого згідно квитанції №6984-8960-2081-1685 від 30.11.2022 року судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», , місцезнаходження: м.Київ, вул.Олени Теліги, буд.6В;

відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Текст рішення складено 07.04.2023 року.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний