Справа № 523/87/23
Провадження №2/523/312/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"28" березня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

ВСТАНОВИВ

АТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, посилаючись на те, що 06.04.2020 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, шляхом підписання заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0386/980/1631068/20, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 25 500,00 грн. на споживчі цілі та придбання послуг, а останній повинен був щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти, які нараховуються за плаваючою процентною ставкою, платежами відповідно до графіку. Оскільки відповідач свої обов`язки за договором належним чином не виконує, то утворилася заборгованість у розмірі 36 828,02 грн., які позивач просив стягнути з відповідача на його користь разом із понесеними судовими витратами.

Ухвалою суду від 27 січня 2023 року відкрите провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позовна заява містить клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Повідомлявся судом про розгляд справи шляхом направлення СМС-повідомлень, судових повісток. Крім того, на офіційному сайті Судової влади України дата та місце розгляду справи були вказані одразу після призначення справи до розгляду.

Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що 06.04.2020 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, шляхом підписання заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0386/980/1631068/20, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 25 500,00 гривень.

Відповідно до договору, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є заява-анкета про надання банківських послуг AT "ОТП Банк", та які розміщені на офіційному сайті AT «ОТП БАНК» www.otpbank.com.ua, позичальник бажав оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб.

Шляхом підписання заяви-анкети про надання банківських послуг AT «ОТП Банк» клієнт підтвердив, що банк надав клієнту в письмовій формі та в повному обсязі інформацію передбачену законодавством, що захищає права споживачів фінансових послуг; клієнта перед укладенням договору ознайомлено з інформацією, визначеною паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання кредиту на сприятливих умовах для клієнта; з договором, правилами, інформаційним листком, тарифами банку, що розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений і згодний, а також зобов`язується належно виконувати; отримав свій примірник заяви, інформаційний листок та іншу документацію, яка необхідна клієнту для користування банківськими послугами.

Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 вказану суму кредиту шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. У свою чергу відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

Банком було направлено вимогу про виконання грошових зобов`язань вих. № 11682893 від 13.10.2022 року, відповідно якої банк вимагав сплатити прострочену заборгованість протягом 30 календарних днів, яка була проігнорована відповідачем, а сума заборгованості не повернута.

Відповідно розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, станом на 13.10.2022 року у позичальника наявна заборгованість у розмірі 36 828,02 грн., яка складається з:

- суми заборгованості за тілом кредиту - 25 894,08 грн.;

- суми заборгованості за відсотками - 10 933,94 грн.;

На підтвердження вказаних розрахунків, суду надано звіт-розрахунок заборгованості за періоди з 07.04.2020р. по 11.10.2022р.

Вирішуючи питання про стягнення нарахованої Банком заборгованості по кредитному зобов`язанню, суд виходить з наступного обґрунтування, з урахуванням правової позиції висловленою ВП ВС у справі № 342/180/17-ц.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом встановлено про те, що в Анкеті-заяві до Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Тарифів банку/тарифного пакету приватного банківського обслуговування містяться лише персональні дані відповідача, дата та його підпис. У вказаній Анкеті-заяві відсутні дані про істотні умови кредитного договору, а саме: процентна ставка, номер кредитної картки, рахунок та строк її дії, цільове призначення кредиту, обов`язковість яких передбачено Умовами та правилами надання банківських послуг, порядок формування овердрафту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ А-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки до матеріалів позовної заяви не додано Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Тарифів банку/тарифного пакету приватного банківського обслуговування, з підписом відповідача про погодження істотних умов кредитного договору.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток та Тарифів банку/тарифного пакету приватного банківського обслуговування, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами та врегулювання інших умов кредитування, є необґрунтовані та безпідставні нараховані відсотки в розмірі 10 933,94 грн., а тому суд приходить до висновку в частині стягнення відсотків відмовити в повному обсязі.

Враховуючи формування суми овердрафту саме на підставі Умов і правил обслуговування фізичних осіб, суд вважає законними та обґрунтованими позовні вимоги лише в частині стягнення суми використаного боржником кредитного ліміту у сумі 25 500 грн. (розмір кредиту визначений у звіті-розрахунку від 01.11.2022р.), оскільки виходячи із виписки по картці, вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та, частково погашаючи заборгованість за кредитом, фактично визнавав факт отримання ним кредитних коштів.

Доказів на спростування отримання кредитних коштів у розмірі, зазначеному у виписці банку, відповідач суду не надав.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність пред`явлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача нарахованої суми процентів за користування кредитом та суми за тілом кредиту в розмірі 25 894,08 грн., в зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за тілом кредиту в розмірі 25 500 грн. підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання.

Згідно ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1718,00 грн. (25 500 грн. х 100%: 36 828,02 грн. = 69,24 % ; 2481,00грн. х 69,24% : 100).

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268,279,280-282 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов акціонерного товариства "ОТП Банк" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (іпн. - НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «ОТП Банк» () суму заборгованості за тілом кредиту - 25 500,00 грн., судовий збір у розмірі - 1718,00 гривень.

В іншій частині вимог АТ « ОТП Банк» -відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 28 березня 2023 р.

Суддя