ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Дорош А.І., Дряниці Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку «Укргазбанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2021 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У жовтні 2019 року, позивач, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», Банк), від імені якого діє адвокат Мала Віра Анатоліївна, звернувся до суду з позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 209 029,57 грн. Крім того, просить стягнути з відповідачів судові витрати по справі у розмірі 3 135,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28 травня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2233/115-321/04 (надалі за текстом - Кредитний договір), відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати ОСОБА_1 грошові кошти, а ОСОБА_1 зобов`язувалась повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені Кредитним договором.

Сума кредиту становить 196 000,00 грн (п. 1.1 Кредитного договору).

Процентна ставка за користування кредитом 18,3 % річних (п. 1.4.1 Кредитного договору).

За користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 23,3 % річних (п. 1.4.2 Кредитного договору).

Строк повернення кредитних коштів до 26 травня 2023 року (п. 1.3.1 Кредитного договору).

Банк виконав свої договірні зобов`язання за Кредитним договором, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти, що підтверджується випискою з позичкового рахунку.

ОСОБА_1 не виконала належним чином зобов`язання за Кредитним договором та не повернула кредитні кошти у визначений Кредитним договором строк.

Станом на 12 вересня 2019 року відповідачем не сплачено:

- нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.07.2014 по 30.04.2015 - 27 665,07 грн;

- заборгованість за кредитом - 181 364,50 грн.

Загальна заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором станом на 12 вересня 2019 року складає 209 029,57 грн.

В якості забезпечення зобов`язань за Кредитним договором між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 2233/115П-321/04 від 28 травня 2013 року, за умовами пункту 1.1. якого ОСОБА_2 зобов`язався в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед Банком за виконання у повному обсязі ОСОБА_1 зобов`язань по Кредитному договору.

Враховуючи невиконання відповідачами договірних зобов`язань, передбачених Кредитним договором, позивач прохав задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства Акціонерного Банку «Укргазбанк» (правонаступник - ПАТ АБ «Укргазбанк») прохало рішення місцевого суду скасувати та ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вказував на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам у справі та наданим доказам.

Зазначено, що виписка по особовому рахунку є належним доказом у справі, якій місцевий суд не надав належної оцінки.

Також, зазначено про відсутність в судовому рішенні належної мотивувальної частини, та що суд не врахував, що ОСОБА_1 частково визнавала заборгованість за кредитним договором. (а.с. 119-120)

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 прохала рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Вказувала, що місцевим судом вірно встановлено обставин справи та застосовано норми матеріального та процесуального права.

Наголошували, що позивачем у справі не був дотриманий позасудовий порядок врегулювання спору, передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування», що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено, що 28 травня 2013 року між Публічним Акціонерним товариством банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 2233/115-321/04, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати ОСОБА_1 кредит у сумі 196 000,00 грн на придбання житлової нерухомості - двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п.п. 1.3.1 Кредитного договору кредит надається з 28.05.2013 по 26.05.2023.

На підставі п. 1.4. Кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язувалась сплачувати Банку проценти за користування кредитними коштами за весь строк фактичного користування кредитом:

- за користування кредитними коштами у межах строку кредитування процентна ставка встановлена у розмірі 18,3 % (п.п. 1.4.1);

- за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені Кредитним договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлена у розмірі 23,3 % річних (п.п. 1.4.2).

Пунктом 1.5 Кредитного договору передбачено, що кредит надається Банком шляхом перерахування на поточний рахунок, відкритий в відділенні 321/04 АБ «Укргазбанк» МФО 320478.

Відповідно до п. 3.1. даного Договору, позивальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановленим у Додатку 2 до цього Договору та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних один одному платежів у розмірі 3 580,00 (три тисячі п`ять вісімдесят гривень 00 копійок) (крім першого та останнього платежів), щомісячно з 1-ого по 10-е число кожного місяця шляхом внесення коштів на рахунок, відкритий у відділенні №321/04 АБ «Укргазбанк» МФО 320478 через касу Банку або шляхом безготівкового перерахування.

В якості забезпечення зобов`язань за Кредитним договором № 2233/115-321/04, 28.05.2013 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 був укладений договір поруки № 2233/115П-321/04, за умовами пункту 1.1. якого ОСОБА_2 зобов`язався нести солідарну відповідальність перед Банком за порушення виконання зобов`язань по Кредитному договору.

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки, поручитель поручається перед кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договору №2233/115-321/04 від 28 травня 2013 року, укладеному між кредитором та позичальником (надалі - кредитний договір), за умовами якого позичальник зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше «26» травня 2023 року повернути кредит у розмірі 196 000,00 (Сто дев`яносто шість тисяч) гривень 00 копійок, сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 18,3 % річних, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 23,3 % річних, а також комісії, штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених кредитним договором, договором забезпечення та цим Договором.

Пунктом 5.1 Кредитного договору визначено, що Договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами і діє до припинення забезпеченого ним зобов`язання позичальника за кредитним договором.

Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк виконання зобов`язання не зазначений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладання цього Договору (п. 5.2 Договору поруки).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, місцевий суд, оцінивши розрахунок заборгованості та виписку з особового рахунку позичальника, ОСОБА_1 , за період з 28.05.2013 по 12.09.2019, дійшов висновку, що періоди по заборгованості про процентах, на які позивач посилається у розрахунку заборгованості, не підтверджується випискою по особовому рахунку.

Також, місцевий суд дійшов висновку щодо неможливості встановити перебіг строку звернення позивача до поручителя, оскільки матеріали справи не містять підтверджень доводів ОСОБА_2 стосовно початку перебігу вказаного строку. Інших доказів, що підтверджують необхідний факт, суду не надано.

Місцевий суд також відмовив в задоволенні клопотання відповідачів про застосування строку позовної давності, оскільки відмовляє в задоволенні позову по суті спору.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення, невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції).

Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої зазначеної статті у відповідній редакції).

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів»

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) зазначено, що визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16).

Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла, щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року).

Наведені приписи дають підстави виснувати, що частина 10 статті 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Разом з тим, як зазначено в постанові Верховного Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 вересня 2022 року у справі № 707/396/17 (провадження № 61-3827св21): «Суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення частини 10 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, щодо вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення основної заборгованості, строк вимоги за якою настав (простроченої заборгованості)»; «Враховуючи правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19), з якою узгоджується практика розгляду судами спорів щодо стягнення кредитної заборгованості за договорами, строк виконання за якими було змінено кредитором у односторонньому порядку (постанови Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 699/1537/14 (провадження № 61-16628св20), від 17 січня 2022 року у справі № 1519/2-4141/11 (провадження № 61-5104св21), від 02 лютого 2022 року у справі № 755/11307/17 (провадження № 61-14700св21), колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення основної заборгованості, строк вимоги за якою настав (простроченої заборгованості), у розмірі 1 235,80 дол. США».

Щодо дострокового погашення кредитної заборгованості

Як вбачається з матеріалів справи, позивач прохав стягнути заборгованість за кредитним договором, строк вимоги по якій настав - до 12.09.2019, та строк вимоги якої не настав - з 12.09.2019 до закінчення терміну дії договору - 26.05.2023.

Згідно з п. 4.2.4 Кредитного договору сторони узгодили обов`язкове направлення досудової вимоги щодо дострокового виконання кредитних зобов`язань.

В матеріалах справи відсутні докази щодо направлення відповідачам вимоги щодо дострокового погашення кредитної заборгованості.

У зв`язку з чим позовні вимоги в частині дострокового повернення кредитних коштів за період з 12.09.2019 по 26.05.20123 не підлягають задоволенню у зв`язку із недотриманням досудового порядку врегулювання спору.

Щодо стягнення кредитної заборгованості, строк вимоги за якою настав

щодо тіла кредиту:

Банк прохав стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 181 364,50 грн, яка виникла за період з 01.07.2014 по 12.09.2019.

Таким чином, слідує, що відповідач погасила суму тіла кредиту у розмірі 14 635,50 грн. (із розрахунку: 196 000 грн (сума отриманого кредиту) - 181 364,50 грн (залишок по тілу кредиту станом на 12.09.2019)

Як вбачається з наданого Банком графіку платежів, станом на 12.09.2019 заборгованість за тілом кредиту повинна становити 114 769,07 грн. (а.с. 18-20)

Таким чином, наявний розмір простроченої заборгованості за тілом кредиту на час звернення позивача до суду з даним позовом не повинен перевищувати 66 595,43 грн, із розрахунку:

196 000 грн (сума отриманого кредиту) - 114 769,07 грн (сума поточної заборгованості з 12.09.2019 по день закінчення дії кредитного договору (26.05.2023) - 14 635,50 грн (сплачена позичальником сума по тілу кредиту станом на 12.09.2019 = 66 595,43 грн.

Тобто, правомірними є вимоги Банку про стягнення вказаної суми заборгованості за тілом кредиту.

Щодо відсотків:

З наданого Банком розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 01.07.2014 по 30.04.2015 заборгованість за відсотками становить - 27 665,07 грн.

Таким чином, Банк правомірно звернувся до суду з вимогами про стягнення нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за вказаний період.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо застосування строку позовної давності

В ході розгляду справи судом першої інстанції відповідачами було заявлено про застосування строку позовної давності до позовних вимог Банку.

Відмовляючи в застосуванні строків позовної давності, місцевий суд зазначив, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог по суті.

Оскільки доводи апеляційної скарги в частині необґрунтованості відмови по суті позову частково визнані обґрунтованими за результатом апеляційного перегляду, апеляційний суд вважає, що необхідно врахувати заяви відповідачів про застосування строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

У пункті 5.8 Кредитного договору сторони обумовили, що строк позовної давності за цим Договором встановлюється у три роки, у тому числі щодо повернення процентів за користування кредитом та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штрафів та всіх видів видатків, понесених Банком під час виконання цього договору.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом 30.09.2019, подавши позов поштовим відправленням від 30.09.2019, що є датою звернення до суду (а.с. 34).

Трирічний строк позовної давності розпочався з 30.09.2016.

Таким чином, позовні вимоги Банку щодо стягнення простроченого тіла та процентів підлягають задоволенню лише в межах трирічного строку позовної давності у сумі 50 233,70 грн, із розрахунку: 165 002,77 грн (заборгованість за тілом кредиту станом на жовтень 2016 року згідно з графіком платежів) - 114 769,07 грн (заборгованість за тілом кредиту станом на жовтень 2019 року згідно з графіком платежів) = 50 233,70 грн.

Позовні вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 27 665,07 грн за період з 01.07.2014 по 30.04.2015 заявлені поза межами трирічного строку позовної давності (строк позовної давності сплив 30.04.2018), а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Щодо відповідальності поручителя ОСОБА_2 .

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки.

Верховний Суд України, розглядаючи справу № 6-125цс14 зробив правовий висновок: «…пред`явленням вимоги до поручителя є пред`явлення до нього позову».

Як вбачається з п. 5.2 Договору поруки від 28.05.2013 сторони визначили умову щодо припинення договору поруки зі спливом трирічного строку з дня настання строку виконання зобов`язання позичальника.

Таким чином, поручитель несе відповідальність в межах трирічного строку з дня настання строку сплати кожного щомісячного платежу.

Враховуючи те, що термін поруки щодо прострочених платежів не сплив, поручитель несе солідарну відповідальність з основним боржником в межах трирічного строку.

З урахуванням вище зазначених мотивів, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження.

Правомірними є вимоги Банку про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за тілом кредиту в межах трирічного строку позовної давності та в межах трирічного строку відповідальності поручителя за період з 30.09.2016 по 12.09.2019 в сумі 50 233,70 грн.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладені висновки апеляційного суду, рішення місцевого суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з мотивів, викладених в цій постанові.

Щодо перерозподілу судового збору.

Згідно з ч. 13 ст. ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подачу позову до суду позивачем, ПАТ АБ «Укргазбанк» було сплачено судовий збір у сумі 3 135,44 грн, а за подачу апеляційної скарги - 4 703,10 грн, що разом становить: 7 838,54 грн.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (на 24%), з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 881,25 грн (7 838,54 х 24%), а саме по 940,63 грн з кожного відповідача.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку «Укргазбанк» - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2021 року - скасувати та ухвалити у справі нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку «Укргазбанк» - задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку «Укргазбанк» 50 233,70 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту за період з 30.09.2016 по 12.09.2019 за кредитним договором № 2233/115-321/04 від 28 травня 2013 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку «Укргазбанк» витрати зі сплати судового бору у сумі 1 881,25 грн, а саме по 940,63 грн з кожного.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 червня 2023 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді А.І. Дорош

Ю.В. Дряниця