ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2382/23 Справа № 229/2831/15 Суддя у 1-й інстанції - Панова Т.Л. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №229/2831/15-ц за заявою Акціонерного товариства Комерційного Банку «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересовані особи ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 13 липня 2020 року, постановлену у складі судді Панової Т.Л., -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із заявою, в якій просив поновити строк виконавчого документа, виданого Дружківським міським судом Донецької області у справі №229/2831/15-ц від 30.09.2015 року про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , та видати дублікат зазначеного виконавчого документа.

В обґрунтування зазначив, що при підготовці виконавчого документу для направлення до органів ДВС його було втрачено. Пошуки не призвели позитивного результату. У липні 2017 року виконавчий документ разом з постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві були направлені до архіву головного офісу банку в м.Дніпро, але підтвердження про отримання вказаних документів не зберіглося. На теперішній час місцезнаходження виконавчого листа невідоме.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 13 липня 2020 року заяву АТ КБ «Приватбанк» було задоволено, видано дублікат виконавчого листа ЄУН 229/2831/15-ц, провадження 2/229/1162/2015 від 30.09.2015 року на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області від 30.09.2015 року у справі №229/2831/15-ц, за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Поновлено АТ КБ «Приватбанк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №229/2831/15-ц, від 30.09.2015 року на підставі рішення Дружківського міського суду Донецької області від 30.09.2015 року у справі №229/2831/15-ц, за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви.

В обґрунтування зазначив, що не знав про наявність щодо нього виконавчих проваджень за стягненнями АТ КБ «Приватбанк», протягом тривалого часу проживає у м.Київ, не отримував жодних повісток щодо розгляду даної справи. На даний час вирішується питання щодо скасування зазначеного судового рішення. Щодо законності оскаржуваної ухвали зазначив, що стягувач звернувся до суду з заявою про поновлення строку лише через три роки після спливу строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, тобто фактично не цікавився ходом виконання судового рішення. У даній справі заявником не доведено як самого факту втрати, так i не наведено жодної поважної причини пропуску строку пред`явлення його до виконання, причин зволікання з вирішенням цього питання протягом 3 років, враховуючи, що стягувачем у справі є юридична особа, яка має окремі юридичні відділи, значний штат юристів, а службове недбальство працівників вказаної структури не може слугувати підставою поновлення вказаних строків, що в свою чергу допускає судовий процес у безладний рух, порушує законні права та інтереси іншої сторони і суперечить принципу правової визначеності та права на справедливий суд.

Від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просив ухвалу залишити без змін, а скаргу без задоволення. В обґрунтування зазначив, що на підтвердження втрати виконавчого документу і не перебування його на виконанні на момент звернення банком було надано суду відповідні докази. ЦПК України не надає права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документу з мотивів необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати виконавчого документа. Суд встановив, що виконавчі листи було втрачено, що позбавляє можливості в примусовому порядку отримувати щ боржників кошти на погашення заборгованості. Це є причиною невиконання судового рішення і поважною причиною пропуску строку для перед явлення виконавчих документів до виконання.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви стягувача.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що 30.09.2015 року Дружківським міським судом Донецької області розглянуто цивільну справу №229/2831/15-ц, (провадження 2/229/1162/2015) за позовом публічного АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом і прийнято рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №DN81АR03110074 від 23.07.2007року в загальній сумі 189830,55 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 25760,88 грн, заборгованість по процентам 43013,06 грн, заборгованість по комісії 8233,38 грн., пеня - 112823,23 грн., також стягнуто судові витрати в розмірі 1898,31 грн.

Згідно листа заступника начальника Дружківського міського відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на виконанні у відділі перебував виконавчий документ №2/229/1162/2015, виданий 24.11.2015 року Дружківським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» боргу в сумі 191728,86 грн.

22.01.2016 року було відкрито виконавче провадження.

23.08.2016 року виконавче провадження було повернуто стягувачеві згідно п.5 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження».

У своїй заяві АТ КБ «Приватбанк» зазначає, що виконавчий лист було втрачено при його підготовці для направлення до органів ДВС. Так у липні 2017 року виконавчий лист разом з постановою про повернення виконавчого документу стягувачу були направлені до головного офісу в м.Дніпро, вул. Перемоги 50, про що свідчить поштова квитанція, однак підтвердження отримання вищевказаних документів не зберіглося. На теперішній час місцезнаходження даних документів невідоме.

Постановляючи ухвалу від 13 липня 2020 року, суд першої інстанції виходив з того, що причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є поважними, та вважає, що його може бути поновлено.

Апеляційний суд не може погодитись з даним висновком та зазначає наступне.

Частиною 1 ст.431 ЦПК України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи суд видає виконавчі листи в паперовій формі. Пунктом 17.4 передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі №2-1316/285/11 (провадження №61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 23 червня 2021 року у справі №2-162/12 (провадження № 61-14111св20).

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою, заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Водночас при розгляді питання про видачу дублікату виконавчого листа треба одночасно вирішити питання, чи звернувся заявник з відповідною заявою з дотриманням встановленого строку, а у разі пропуску - вирішити питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. У разі пропуску строку та визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, в редакції, яка діяла на момент ухвалення рішення, «виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: - інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом».

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 Закону України від 21.04.1999 №606-XIV «Про виконавче провадження», в редакції яка діяла на момент ухвалення рішення, строки зазначені у частині першій цієї статті встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його постановлення.

Таким чином, по даній справі строк пред`явлення виконавчого листа до виконання первісно сплинув 24.11.2016 року.

Апеляційний суд також враховує, що статтею 23 ЗУ «Про виконавче провадження передбачено, що даний строк переривається пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строкую пред`явлення виконавчого документа до виконання, перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюються з дня його повернення.

Відтак, у зв`язку з поверненням виконавчого листа стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» - строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, тобто з 23.08.2016р. і становить 23.08.2017 p.

При цьому вбачається, що з відповідною заявою стягувач звернувся лише у червні 2020 року та не заперечував, що отримав виконавчий лист після його повернення, проте зазначив, що виконавчий лист ним було направлено до головного офісу банку ще у липні 2017 року, проте його місцезнаходження невідоме.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання: приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу XI «Перехідні положення» ГПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ «Перехідні положення ЦПК України не суперечать приписам частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», частини першої статті 433 ЦПК України, частини першої статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання, заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд, при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування (висновки КЦС ВС у справі № 1522/12531/12, постанова від 10 серпня 2022 року).

Апеляційний суд вважає, що заявником не наведено, а судом першої інстанції не з`ясовано, причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконавчої служби та не досліджено питання їх поважності. Тобто рішення про задоволення заяви Банку судом прийнято передчасно, без врахування фактичних обставин справи.

Як вбачається з заяви Банка, виконавчий лист було отримано ним після повернення з органу ДВС. Між тим, як зазначає сам заявник, місцезнаходження виконавчого документу на даний момент невідоме. Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що стягувач, з моменту (як він сам зазначає) направлення виконавчого провадження до головного офісу АТ КБ «Приватбанк» (тобто в межах однієї установи) у липні 2017 року, до червня 2020 року фактично не цікавився його місцезнаходженням та ходом виконання судового рішення, хоча Банк є фінансовою установою, фактично одним з крупних суб`єктів в сфері надання банківських послуг в Україні, який має відповідні юридичні служби і повинен контролювати належним чином питання, пов`язані в тому числі з виконанням ухвалених на його користь судових рішень про стягнення коштів з боржників.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку про недоведеність АТ КБ «Приватбанк» поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, які б свідчили про об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску вказаного строку, а тому у поновленні пропущеного банком строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, та як наслідок - видачі дубліката виконавчого листа слід відмовити.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для скасування ухвали Дружківського міського суду Донецької області від 13 липня 2020 року і ухвалення постанови про відмовивши у задоволенні заяви Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу дублікату та поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 13 липня 2020 року скасувати.

У задоволенні заяви акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: