Справа № 461/4869/22
Провадження № 2/461/943/23
У Х В А Л А

12.04.2023 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова в складі головуючого судді Стрельбицького В.В., розглядаючи матеріали цивільної справи №461/4869/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

Фактичні обставини справи, суть клопотання та дані про особу, яка його заявила, суть питання, яке вирішується судом.

У провадження Галицького районного суду міста Львова в складі головуючого судді Стрельбицького В.В., після задоволення самовідводу іншому головуючому, надійшли матеріали цивільної справи цивільної справи №461/4869/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Підготовче судове засідання у справі призначено на 03.05.2023.

11.04.2023 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Снігур Г.М. про відвід судді.

Згідно наведеної заяви, представник, посилаючись на положення Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», ЦПК України та практику Європейського суду з прав людини, вказує на те, що «між позивачем та головуючим на ґрунті приватного життя виникли особисті неприязні відносини, що надає судді Стрельбицькому В.В., використовуючи своє службове становище, можливість висловлювати свою неприязнь у судових рішеннях».

Виходячи з наведеного, заявник стверджує, що наведені обставини викликають у нього сумнів в неупередженості складу суду, а тому просить відвести суддю Стрельбицького В.В. від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 .

Мотиви та висновки суду, а також положення закону,

яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно п.5 ч.1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Оцінюючи подану заяву, суд виходить з наступних доводів та мотивів.

У заяві про відвід представник позивача вказує наступне: «Між позивачем та головуючим на ґрунті приватного життя виникли особисті неприязні відносини, що надає судді Стрельбицькому В.В., використовуючи своє службове становище, можливість висловлювати свою неприязнь у судових рішеннях».

З цього приводу суд вважає відзначити наступне.

Головуючий не підтримує жодних стосунків (дружніх, ділових, приватних тощо) із позивачем ОСОБА_1 . Позивач відомий головуючому виключно у зв`язку із його участю в інших справах під головуванням судді Стрельбицького В.В.

Жодних конфліктів «на ґрунті приватного життя» у головуючого із позивачем не виникало, оскільки у приватному житті головуючий із позивачем не спілкується, а з огляду на зміст поданої заяви про відвід виключає можливість такого спілкування у майбутньому.

Водночас, під час вивчення матеріалів справи встановлено, що позивач вже звертався до Галицького районного суду міста Львова з позовною заявою яка має безпосереднє відношення до даного позову, оскільки така також стосується фактично тих самих боргових зобов`язань позивача і відповідача (справа №461/4033/20). Отже, встановлено, що факти які підлягають дослідженню та перевірці в ході розгляду даної цивільної справи (предмет доказування) нерозривно пов`язані з фактами яким вже надано оцінку у іншій справі під головуванням судді Стрельбицького В.В.

Вказана справа розглянута під головування судді Стрельбицького В.В. та за результатами її розгляду у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено. Дане рішення оскаржено в апеляційному порядку та залишено без змін судом апеляційної інстанції. Отже, таке рішення набрало законної сили.

Крім того, дане судове рішення долучено до матеріалів даної справи (№461/4869/22), тобто надано учасниками справи задля обґрунтування відповідної позиції.

Наведені обставини, з огляду на відсутність будь-яких інших фактів наведених у заяві про відвід, дають підстави суду вважати, що твердження позивача про конфлікт з головуючим має виключно суб`єктивний характер і ґрунтується на особистому відношенні і сприйнятті позивачем змісту ухваленого судом рішення, яке на даний час набрало законної сили.

Також, з матеріалів справи встановлено, що у ній наявне рішення про самовідвід попереднього головуючого, підставою для ухвалення якого була необхідність усунення усіх сумнів щодо неупередженості суду.

Матеріали справи свідчать також про те, що об`єктивне вирішення даної справи має важливе значення для обох сторін.

Відповідно до положень ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Неупередженість є основоположним принципом і необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків та виявляється як у змісті судового рішення, так і в усіх процесуальних діях, що передують його прийняттю.

У контексті ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У розумінні ст.3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

З огляду на основні засади судочинства і практику Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду, відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями суб`єктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання і поведінка судді та об`єктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивного критерію, Європейський суд з прав людини вказує, що такий визначається на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі, тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто, чи були достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статтею 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, дотримуватися правил суддівської етики.

Відповідно до статей 1, 3 Кодексу суддівської етики, суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду. Суддя має докладати всіх зусиль до того, щоб, на думку розсудливої, законослухняної та поінформованої людини, його поведінка була бездоганною.

Статтею 7 Кодексу суддівської етики визначено, що суддя повинен старанно й неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

У пункті 49 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що судді у своїй діяльності повинні керуватися принципами професійної поведінки.

Стосовно правил поведінки судді Консультативна рада європейських суддів вважає, що кожний окремий суддя повинен робити все можливе для підтримання судової незалежності на інституційному та особистому рівнях; судді повинні поводитися гідно при виконанні посадових обов`язків; вони повинні забезпечувати високий ступінь професійної компетентності, мати високий рівень професійної свідомості та виконувати свої обов`язки ретельно (пункт 50 Висновку Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи № 3 (2002).

Зазначені обов`язки судді є професійними стандартами, що формують модель поведінки, яку суддя повинен ставити за мету і якої повинен дотримуватися.

Як неодноразово роз`яснював Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожний суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Згідно п.5 ч.1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Таким чином, в ході розгляд справи встановлено наступне:

-об`єктивне вирішення даної справи має важливе значення для обох сторін;

-задля забезпечення дотримання гарантій неупередженості суду, з огляду на значення даної справи для обох сторін, у справі вже вирішувалось питання про самовідвід, тобто суд у цій справі демонструє і вживає заходів щодо забезпечення гарантій сторін не формально, а фактично та дієвими засобами;

-факти які підлягають дослідженню та перевірці в ході розгляду даної цивільної справи (предмет доказування) нерозривно пов`язані з фактами яким вже надано оцінку у іншій справі з тими самими сторонами під головуванням судді Стрельбицького В.В.;

-позивача заявляє про наявність, на його думку, конфлікту у нього з головуючим, який вказує на наявність підстав для сумнівів в неупередженості суду.

Отже, сама по собі заява позивача про конфлікт головуючого з ним, без наведення відповідних фактів та за відсутності належних доказів з цього приводу не може бути підставою для задоволення відповідної заяви про відвід. Разом з цим сукупність наведених вище фактів та обставин, а також наведені положення ЦПК України, Бангалорських принципів поведінки суддів, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексу суддівської етики вказують на доцільність і наявність відповідних підстав для задоволення заяви задля усунення будь-яких сумнівів в неупередженості суду та нівелювання можливості позивача маніпулювати даним фактом у майбутньому, в тому числі у разі ухвалення рішення не на його користь.

При цьому суд підкреслює, що ухвалення даного рішення обумовлено виключно необхідністю забезпечення демонстрації неупередженості (безсторонності) суду за об`єктивними критеріями, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Враховуючи вищенаведені доводи та мотиви, а також обставини справи, що можуть зумовити виникнення у її учасників сумнівів у безсторонності та неупередженості головуючого, суд приходить до висновку про неможливість в даному випадку за наведених обставин збереження ознаки безсторонності та неупередженості суду, а відтак з метою уникнення будь-яких можливих сумнівів щодо об`єктивності розгляду справи та ухвалення кінцевого рішення у сторін у справі, подана заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 260 ЦПК України, -

постановив:

Заяву задовольнити.

Відвести суддю Стрельбицького Віталія Вікторовича від участі у цивільної справи №461/4869/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.В. Стрельбицький