ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5055/23 Справа № 206/4053/22 Суддя у 1-й інстанції - Малихіна В.В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради на заочне рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 29 березня 2023 року в цивільній справі номер 206/4053/22 за позовом Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів за призначеною державною соціальною допомогою особам, які не мають право на пенсію,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року до Самарського районного суду міста Дніпропетровська звернулось Лівобережне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів за призначеною державною соціальною допомогою особам, які не мають право на пенсію, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та яка, відповідно до рішення виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради від 21.12.2018 року №421, набула повної цивільної дієздатності, 12.06.2019 року звернулася до Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради із заявою на призначення державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію. До заяви відповідачка надала свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , що видано відділом реєстрації актів громадянського стану Самарського районного управління юстиції міста Дніпропетровська 24.01.2003 року, відповідно до якого вона є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної юстиції у Дніпропетровській області, 02.05.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; довідку Лівобережного відділу обслуговування громадян, відповідно до якої було встановлено, що мати відповідачки не перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України, як отримувач пенсії по втраті годувальника, зокрема на доньку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що відсутній страховий стаж, передбачений ст. 36 Закону України України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розглянувши заяву відповідачки від 12.06.2019 року, рішенням управління від 09.07.2019 року їй було призначено державну соціальну допомогу на період з 30.04.2019 року (день, що настає за днем смерті годувальника) по 30.06.2021 року. 13.05.2021 року ОСОБА_1 звернулася до управління з заявою, в якій просила перерахувати раніше призначену їй державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, з 28 листопада 2020, до заяви додала довідку Державного професійно-технічного навчального закладу «Дніпровський професійно-технічної освіти» від 16.03.2021 року, №11.

Згідно з наданою відповідачкою довідки встановлено, що ОСОБА_1 зарахована на навчання до вищезазначеного навчального закладу, згідно з наказом №5 «З-УДЗ» від 27.08.2018 року, форма навчання - денна, термін навчання до 30.06.2021 року. Тобто своє право на отримання державної соціальної допомоги у період з 28.11.2020 року по 30.06.2021 року відповідачка підтвердила.

Надалі, враховуючи положення абз. 2 п. 1 Постанови №264, а також те, що відповідачка не досягла 23 років та могла навчатися за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної, фахової передвищої чи вищої освіти їй був продовжений строк виплати допомоги без особистого звернення з 01.07.2021 року по 31.01.2022 року у розмірі 1769,00 грн щомісячно (розпорядження управління від 23.05.2021 року, 22.07.2021 року, 24.09.2021 року та 23.10.2021 року).

У листопаді 2021 року на виконання вимог Закону України «Про верифікацію та моніторингу державних виплат», керуючись Порядком здійснення верифікації та моніторингу державних виплат, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №136, управлінням було опрацьовано рекомендації щодо проведеної верифікації державних виплат відповідачці та встановлено, що, починаючи з липня 2021 року ОСОБА_1 не навчається за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної, фахової передвищої чи вищої освіти.

Рішенням управління від 29.11.2021 року відповідачці припинено виплату допомоги з 01.07.2021 року у зв`язку із закінченням навчання та визначено надміру виплачені кошти, які склали 10614,00 грн, за період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року. Позивач також зазначав, що відповідачка була повідомлена, що у разі зміни обставин, що можуть вплинути на отримання нею соціальної допомоги вона зобов`язана повідомити органи праці та соціального захисту населення про що засвідчила своїм підписом в заявах від 12.06.2019 року та 13.05.2021 року. У зв`язку з тим, що відповідачка не повідомила про обставини, що вплинули на призначення та виплату соціальної допомоги їй було надміру виплачені кошти соціальної допомоги за період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року у сумі 10614,00 грн, які на теперішній час ОСОБА_1 на рахунок управління не повернула.

Позивач просив суд стягнути з відповідачки надміру виплачену суму державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, в розмірі 10614,00 грн.

Заочним рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 29 березня 2023 року у задоволенні позову Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів за призначеною державною соціальною допомогою особам, що не мають права на пенсію - відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач Лівобережне УСЗН Дніпровської міської ради, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати заочне рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 29 березня 2023 року та прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Судом першої інстанції не в повній мірі досліджено всі обставини у справі, які мають значення для справи, не надано їм належної правової оцінки, невірно тлумачено Закони України та постанови Кабінету Міністрів України.

Суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, хибно дійшов висновку, що відповідачка отримувала в управлінні пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не врахувавши, що такий вид пенсії призначається за наявності у годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності.

Суд дійшов хибного висновку про застосування управлінням до відповідачки норм постанови №264, а саме в частині автоматичного, без звернення відповідачки, продовження управлінням виплати допомоги. Також судом першої інстанції зазначено, що в абзацах 1, 2 пункту 1 вказаної постанови не міститься категорія осіб, які отримують соціальні виплати по втраті годувальника, до якої відноситься відповідачка, що не відповідає дійсності.

Відповідачка, яка у червні 2021 року закінчила навчання, до іншого закладу освіти не вступила, продовжувала щомісяця отримувати кошти державної соціальної допомоги та про обставини, які стали причиною для припинення їй виплати допомоги управління не повідомила, а відтак безпідставно та недобросовісно у період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року отримала допомогу дитині померлого годувальника у розмірі 10615,00 грн.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , актовий номер 49, батьками ОСОБА_1 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 02.05.2019 року, ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

Відповідно до довідки, що видано 13.05.2019 року ОСОБА_3 , зазначено, що вона станом на 13.05.2019 року не перебувала на обліку в органах Пенсійного фонду України, як отримувач пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 на дітей у зв`язку з тим, що відсутній страховий стаж, передбачений ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 8).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Самарської районної у місті Дніпрі ради від 21.12.2018 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано повну цивільну дієздатність на підставі запису в свідоцтві про народження останньої, як матері малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 7).

В заяві про призначення усіх видів соціальної допомоги від 12.06.2019, №211, поданої ОСОБА_1 до Лівобережного УСЗН, в прикінцевих положеннях, щодо повідомлення в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги та про відмову в призначенні або припиненні виплати, призначеної соціальної допомоги повернення надміру міститься підпис відповідачки (а.с. 10-11).

Згідно із довідкою Департаменту освіти та науки Дніпровської обласної державної адміністрації Державний професійно-технічний навчальний заклад №11 від 16.03.2021 року, що видана ОСОБА_1 , яка зарахована на навчання до Державного професійно-технічного навчального закладу «Дніпровський центр професійно-технічної освіти» 3 рівня атестації згідно з наказом №5 «З-УДЗ» від 27.08.201 року, форма навчання денна, термін навчання 3 роки до 30.06.2021 року (а.с. 13).

Відповідно до розпоряджень від 23.05.2021 року, 22.07.2021 року, 24.09.2021 року, 23.10.2021 року ОСОБА_1 продовжено строк виплати ДСД дитині померлого годувальника та установлено розмір допомоги (а.с. 17).

Рішенням за даними верифікації припинено нарахування і здійснення державної виплати

ОСОБА_1 з 01.07.2021 року, де в коментарі рішення також зазначено, що нарахування і здійснення державної виплати припинено за результатами опрацювання рекомендації Мінфіну, кошти підлягають поверненню за період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року (а.с. 19).

Рішенням Лівобережного управління соціального захисту населення №5810 від 29.11.2021 року ОСОБА_1 припинено виплату допомоги з 01.07.2021 року у зв`язку із закінченням навчання, а також визначено суму надміру виплачених коштів (а.с. 20).

Відповідно до повідомлення Лівобережного управління соціального захисту населення від 14.01.2022 року ОСОБА_1 проінформовано про надміру отриманих нею коштів, які останній необхідно повернути за реквізитами, що зазначені в повідомленні, а саме 10614,00 грн (а.с. 21).

Довідкою розрахунку переплати по державній соціальній допомозі дитині померлого годувальника, ОСОБА_1 в період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року розмір переплати становить 10614,00 грн (а.с. 24).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що переплата на користь відповідачки позивачем державної соціальної допомоги відбулась не внаслідок недобросовісності самої відповідачки.

З вказаними висновками суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується в частині мотивів відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» а також постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2005 р. № 261 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд».

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» Громадяни України, які є дітьми померлого годувальника або досягли віку, встановленого статтею 1 цього Закону, і не мають права на пенсію, або є особами з інвалідністю і не мають права на пенсію по інвалідності або державну допомогу у зв`язку з інвалідністю та постійно проживають на території України, мають право на державну соціальну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Згідно з положеннями статті 5 зазначеного вище Закону а також пункту 12 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд» дітям померлого годувальника, які навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої чи вищої освіти (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених закладів освіти та вступом до іншого закладу освіти або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), державна соціальна допомога призначається до закінчення ними закладів освіти, але не довше ніж до досягнення 23 років, а дітям-сиротам - до досягнення 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні.

Положеннями пункту 10 Порядку «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд» визначено перелік документів , що подаються для призначення соціальної допомоги, а саме: заява за формою, встановленою Мінсоцполітики;

під час подання заяви пред`являється паспорт громадянина України, трудова книжка та документ, що засвідчує реєстрацію особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків із зазначеного Державного реєстру, внесені до паспорта громадянина України або свідоцтва про народження (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті). Громадяни Республіки Польща, які перебувають на території України на умовах, передбачених Законом України "Про встановлення додаткових правових та соціальних гарантій для громадян Республіки Польща, які перебувають на території України", пред`являють паспортний документ іноземця, іноземці та особи без громадянства - паспортний документ іноземця та посвідку на постійне проживання або посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту.

Для призначення соціальної допомоги дітям померлого годувальника додатково подаються:

копія свідоцтва про народження або паспорта громадянина України особи, якій призначається соціальна допомога, з пред`явленням оригіналу;

копії документів, що засвідчують родинні відносини члена сім`ї з померлим годувальником (у разі потреби);

копія свідоцтва про смерть годувальника або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення померлим з пред`явленням оригіналу;

довідка загальноосвітнього навчального закладу системи загальної середньої освіти, професійно-технічного, вищого навчального закладу про те, що дитина навчається за денною формою навчання (у разі потреби).

Статтею 14 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» визначено, що одержувачі державної соціальної допомоги зобов`язані повідомляти органи, що призначають державну соціальну допомогу, про обставини, що можуть вплинути на умови призначення державної соціальної допомоги та її виплату.

У разі невиконання цього обов`язку та одержання у зв`язку з цим зайвих сум державної соціальної допомоги одержувачі повинні відшкодувати органам, що призначають державну соціальну допомогу, надміру виплачені суми.

Відповідно до статті 15 зазначеного вище Закону суми державної соціальної допомоги, надміру виплачені одержувачу державної соціальної допомоги внаслідок зловживань з його боку (подання документів з неправдивими даними, неподання відомостей про зміну у складі сім`ї, про працевлаштування), стягуються на підставі рішень органів, що призначають державну соціальну допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із довідкою Департаменту освіти та науки Дніпровської обласної державної адміністрації Державний професійно-технічний навчальний заклад №11 від 16.03.2021 року, що видана ОСОБА_1 , яка зарахована на навчання до Державного професійно-технічного навчального закладу «Дніпровський центр професійно-технічної освіти» 3 рівня атестації згідно наказу №5 «З-УДЗ» від 27.08.2018, форма навчання денна, термін навчання 3 роки до 30.06.2021 року.

Відповідно до розпоряджень від 23.05.2021 року, 22.07.2021 року, 24.09.2021 року, 23.10.2021 року ОСОБА_1 продовжено строк виплати ДСД дитині померлого годувальника та установлено розмір допомоги.

Рішенням за даними верифікації ОСОБА_1 припинено нарахування і здійснення державної виплати ОСОБА_1 з 01.07.2021 року, де в коментарі рішення також зазначено, що нарахування і здійснення державної виплати припинено за результатами опрацювання рекомендації Мінфіну, кошти підлягають поверненню за період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року.

Рішенням Лівобережного управління соціального захисту населення №5810 від 29.11.2021 року, ОСОБА_1 припинено виплату допомоги з 01.07.2021 року у зв`язку із закінченням навчання, а також визначено суму надміру виплачених коштів.

За таких обставин, з довідки від навчального закладу вбачається кінцевий термін навчання відповідачки, тобто до 30.06.2021 року, тому доводи позивача про недобросовісність дій набувача соціальної допомоги є необґрунтованими.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідачки надміру виплаченої суми державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, в розмірі 10614,00 грн.

Проте, суд першої інстанції не застосував Закон, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, зокрема положення статей Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» а також постанову Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2005 р. № 261 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд», що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для зміни судового рішення із викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики

Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 та частини 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині з викладенням її у редакції цієї постанови.

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції лише в мотивувальній частині, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Лівобережного управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради задовольнити частково.

Заочне рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 29 березня 2023 року - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: