П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 березня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,

суддів: Фазикош Г.В., Джуга С.Д.

з участю секретаря судового засідання: Сливка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 грудня 2022 року про закриття провадження у справі, постановлену суддею Данко В.Й. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання осіб такими, що втратити право користування житловим приміщенням

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації.

У позовній заяві позивачка вказувала, що в 2019 році її чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 поїхали на заробітки в Угорщину і з того часу в м. Ужгород не поверталися. У зв`язку з тим, що відповідачі не проживають у належній їх кватирі більше трьох років та не заперечують щодо зняття їх з реєстрації місця проживання, позивач просила задовольнити її позовні вимоги.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.10.2022 відкрито провадження по даній справі.

14.11.2022 до суду надійшов відзив, в якому відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги визнали та просили задовольнити позов у повному обсязі. Зазначили, що не мають можливості приїхати в Україну та знятись із реєстрації свого місця проживання. Судовий розгляд справи просили провести без їх участі.

Проте судом встановлено, що даний відзив був направлений поштовим зв`язком ОСОБА_2 з АДРЕСА_1 , що підтверджується поштовим конвертом 88 8.

Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачі перебувають в м. Ужгород, спору між сторонами нема, а відтак нема перешкод для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 року №265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» за їх заявами.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 грудня 2022 року закрито провадження у вказаній справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вказує, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції не врахував того, що не проживаючи у належній позивачу квартирі більше трьох років, у відповідачів припинилися правові підстави користуватися житловим приміщенням та бути зареєстрованими в такій квартирі. При цьому, позивача, як власник квартири має право вимагати усунути перешкоди у здійсненні нею права користування житловим приміщенням в обраний спосіб.

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та виконавчий комітет Ужгородської міської ради не з`явились у судове засідання.

Виконавчий комітет Ужгородської міської ради повідомлено 17.02.2023 року про дату, час і місце судового засідання судовою повісткою у формі Email-повідомлення на електронну пошту за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній інстанції представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Канівець О.П. подав заяву від 30.03.2023 року про розгляд справи за його відсутності.

ОСОБА_1 подала 29.03.2023 року клопотання про розгляд справи за її відсутності. Від представника ОСОБА_1 - адвоката Биркович О.І. надійшла 30.03.2023 року заява з проханням задовольнити апеляційну скаргу.

Відтак, розгляд справи слід проводити у відповідності до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що спір у справі виник із житлових правовідносин. Так, позивач в обґрунтування позову посилається на порушення відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 її житлових прав, зокрема, позивачем вказується про те, що зазначені відповідачі у квартирі АДРЕСА_2 не проживають більше трьох років, не сплачують комунальні платежі, не беруть участі в утриманні квартири. Крім цього, відповідачі не заперечують щодо зняття їх з реєстрації місця проживання.

Згідно договору дарування квартири від 19.05.2000 року - ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 , а.с. 8.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 31.10.2022 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено на 21.11.2022 року о 09 год. 10 хв. підготовче судове засідання, а.с. 22-23.

Відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 подали 11.11.2022 року відзив на позовну заяву з якого вбачається, що в судове засідання призначене на 21.11.2022 року о 09 год. 10 хв. прибути не мають можливості та просили провести підготовче засідання та судові розгляди без їхньої присутності. Позовні вимоги визнають і просили суд задовольнити позовні вимоги у цілому, а.с. 33.

Суд першої інстанції встановив ту обставину, що відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 подали відзив на позовну заяву, шляхом надіслання такого Укрпоштою із місця свого реєстрації, а.с. 34. А відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебувають у м. Ужгород, тому спору між сторонами не існує, що не перешкоджає їм здійснити зняття з реєстрації місця свого проживання в порядку передбаченому постановою КМ України від 07.02.2022 року № 265.

З урахуванням викладеного, суд закрив провадження у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Однак апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18, провадження № 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19, провадження № 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20 зазначено, що закриття провадження у справі через відсутність предмета спору можливе лише за умови, якщо предмет спору відсутній під час пред`явлення позову.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Як встановлено апеляційним судом, предметом позову ОСОБА_1 є вимога до відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з місця реєстрації.

На електронну пошту Закарпатського апеляційного суду за адресою: надійшло клопотання головуючому судді-доповідачу Мацунич М.В. від ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з електронної пошти за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 у якому відповідачі зазначають, що суд першої інстанції невірно витлумачив обставини надіслання відзиву на позов з м. Ужгород. Оскільки, відзив на позов було надано ОСОБА_1 , яка перебувала за кордоном та вона в свою чергу відправила такий поштою із зазначенням домашньої адреси.

Зі змісту позовної заяви слідує, що у 2019 році відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 поїхали на заробітки до Угорської Республіки і з тих пір до місця своєї реєстрації в м. Ужгород не приїжджали, а позивачка з того часу проживає сама.

Та обставина, що відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 визнають пред`явлені до них ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття їх з місця реєстрації не є свідченням того, що відсутній спір між сторонами.

У супереч наведеного, суд першої інстанції виходячи з припущень дійшов безпідставного висновку з приводу того, що відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебувають у м. Ужгород, а тому відсутній предмет спору між сторонами. Такий висновок суду не ґрунтується на будь-яких доказах, які матеріали справи не містять.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд дійшов до висновку, що ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов до передчасного та помилкового висновку про закриття провадження в справі.

Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 379 ЦПК, апеляційну скаргу слід задовольнити та скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зважуючи на викладене та керуючись нормами статей 367, 368, 374, 379, 381-384, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 грудня 2022 року про закриття провадження у справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 07 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: