ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1700/21
Провадження №2/477/108/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року Жовтневий районний суд миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем Джулікян А.В.,

розглянувши в м. Миколаєві у Жовтневому районному суді Миколаївської області в підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та до Галицинівської сільської ради Миколаївського (Вітовського) району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом первісно до ОСОБА_3 , в якому просили визнати за ними право власності нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема: за ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; за ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своїх вимог вказували, що після смерті батька залишився спадок, в тому числі і зазначені будинки, які вони не взмозі оформити в нотаріальному порядку через те, що відсутні належним чином оформлені правовстановлюючі документи на спадкове майно.

В підготовчому судовому засіданні позивачі подали уточнену позовну заяву із залученням належного відповідача Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаїської області замість ОСОБА_3 - жінки померлого, так як вона спадщину не прийняла. Крім того в уточненій заяві вказали що між собою домовилися про розподіл об`єктів спадщини будинків, уклавши про це простий письмовий договір, нотаріально який вони укласти не мають можливості, через відсутність належним чином оформлених правовстановлюючих документів.

Крім того позивачка ОСОБА_1 просила надати їй додатковий строк для прийняття спадщини у три місяці з дня набрання законної сили рішення суду, який вона пропустила з поважних причин через свою юридичну необізнаність щодо процедури оформлення спадщини.

В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, позивачі надали заяви, в яких позов підтримали та просили задовольнити, представник відповідача відзиву не надав, у своїй заяві на адресу суду позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін в підготовчому засіданні за положеннями ст. 200 ЦПК України, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 і після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на нерухоме майно у виді двох житлових будинків: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

На час відкриття спадщини (час смерті) ОСОБА_4 з ним проживав син ОСОБА_2 , який таким чином спадщину прийняв.

Крім того інша позивачка є дочкою спадкодавця і також претендує на спадщину, так як зі спадкоємцем ОСОБА_2 відноситься до спадкоємців першої черги за законом, що передбачено ст. 1261 ЦК України.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповіту ОСОБА_4 не встановлено, тому спадкування після його смерті повинно здійснюватися за законом.

На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З врахуванням заяви відповідача про визнання позову і таким чином погодження з тим, що ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, та незаперечення проти цього іншого спадкоємця, суд вважає можливим надати їй додатковий строк для прийняття спадщини.

В той же час, нотаріальному оформленню спадщини заважає і відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкові будинки.

За пунктами 4.14 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року передбачено, що за відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадок правовстановлюючих документів, нотаріус роз`яснює йому вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_4 успадкував після смерті ОСОБА_5 , а житловий будинок на тій же вулиці під АДРЕСА_1 він купив за письмовим договором від 15 квітня 1983 року.

Відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації 2021 року, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_2 , був побудований в 1991 році, а господарські та допоміжні побутові приміщення біля нього - в 1989 році та інших роках; житлова площа будинку - 32,5 кв.м., загальна 56,3 кв.м.

Відповідно до записів у погосподарській книзі № 8 Галицинівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області житловий будинок по АДРЕСА_3 в цьому селі існує та рахувався на праві приватної власності за ОСОБА_5 , а потім за ОСОБА_4 , в тому числі і на час його смерті.

Відповідно до технічного паспорту, складеного комунальним підприємством Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації 2021 року, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , був побудований в 1950 році, а господарські та допоміжні побутові приміщення біля нього - в період з 1950 по 1991 рік; житлова площа будинку - 33,8 кв.м., загальна 84,6 кв.м.

Відповідно до записів у погосподарській книзі № 7 Галицинівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області житловий будинок по АДРЕСА_1 в цьому селі існує та рахувався на праві приватної власності за ОСОБА_4 , в тому числі і на час його смерті.

До 2004 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилося питання узаконення житлових будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 1 березня 1985 року № 105 Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалися рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними по господарських книг сільських, селищних Рад із додатком списків громадян, яким ці будинки належали.

До вказаних правовідносин також підлягала застосуванню Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26.

Такими чином, записи у погосподарських книгах визнавалися у якості актів органів влади (публічної), що підтверджують право приватної власності.

За такого, наявність таких достовірних даних вказують, що ОСОБА_4 за свого життя мав всі законні підстави для отримання свідоцтва про право власності на будинки, але цього не здійснив.

Однак це не скасовує належність йому будинків.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що будинки належали за життя ОСОБА_4 і дане майно після його смерті входить до складу спадщини,

За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

В той же час, в частині 2 та ч. 3 цієї статті передбачено, що спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них; а за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, вони можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Однак кожен із спадкоємців бажає успадкувати окреме майно, а не його частки.

В ЦК України прямо не передбачено можливості розподілу між спадкоємцями видів спадщини спадкового майна, хоча норми закону, яка б забороняла це здійснити, не існує.

Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі, що передбачено

ст.ст. 364, 370 ЦК України.

Учасники цивільних відносин вільні у своєму волевиявленні, якщо воно не суперечить законодавству, не порушують моральні засади суспільства, права інших осіб, не шкодить довкіллю або культурній спадщині (ст.ст. 1 - 8 ЦК України).

Таким чином законом, хоча й визначена рівність часток спадкоємців у спадщині, однак не заборонено розподіл спадщини між ними (в тому числі нерухомого та рухомого майна) відповідно до їх законних часток, чи з певним відхиленням від рівності часток за їх домовленістю, що і було вчинено спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 : кожен зі спадкоємців, за письмовою домовленістю між ними, отримав у спадщину по одному будинку: ОСОБА_1 будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 .

Проте нотаріально укласти договір про це, як передбачено положеннями ст. 1267 ЦК України вони не мають можливості через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно та відсутність належно зареєстрованого права власності на нерухомість.

Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивачі не можуть захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом згідно досягнутої між ними домовленості.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Надати ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у три місяці з дня набрання законної сили цього рішення суду.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Р.В. Козаченко