Справа № 132/4666/13-ц
Провадження № 22-ц/801/705/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Каращук О. Г.
Доповідач:Шемета Т. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 рокуСправа № 132/4666/13-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Панасюка О. С.

секретар судового засідання Куленко О. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

особа, яка не брала участі у справі (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_8 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27 січня 2014 року, ухвалене у складі судді Каращука О. Г. в м. Калинівка, -

в с т а н о в и в :

В грудні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що в 2001 році було реорганізовано КСП «Мир» в СВК «Мир» с. Дружне Калинівського району Вінницької області, та проведено розпаювання майна.

З січня по вересень 2013 року позивач викупив на підставі договорів купівлі- продажу права на майнові паї членів КСП на загальну суму 1 467 702 гривні, або 72 відсотка від загальної вартості майна пайового фонду КСП.

На підтвердження цього Дружненською сільською радою було видано позивачу: - свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серія ВІ VІІ № 003349 від 29 листопада 2012 року (6 525,00 грн або 0,3216 %);

- свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серія ВІ VІІ № 340 від 01 липня 2013 року (168 516,00 грн або 8,2655 %);

- свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серія ВІ VІІ № 338 від 01 лютого 2013 року (1 261 216,00 грн або 62,0132 %);

- свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серія ВІ VІІ № 341 від 24 вересня 2013 року (31 445,00 грн або 1,5501 %).

Таким чином позивач набув право на частку пайового фонду майна КСП «Мир» на загальну суму 1 467 702 грн або 72 %.

24 вересня 2013 року позивач звернувся до загальних зборів громадян-співвласників майнових паїв колишнього КСП з заявою про виділення частки в спільному майні громадян-співвласників майнових паїв колишнього КСП.

25 вересня 2013 року були проведені загальні збори громадян-співвласників майнових паїв колишнього КСП на яких були присутні співвласники майнових паїв колишнього КСП: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . На зборах було прийнято рішення про виділ в натурі майна в рахунок майнового паю позивачеві згідно затвердженого переліку майна, та передачу його у власність позивача.

Відповідно до протоколу та акту приймання-передачі, позивачеві було передане майно пайового фонду КСП «Мир» на загальну суму 1 467 702, в тому числі нерухоме майно на загальну суму 294 746, що засвідчено актом приймання-передачі пайового фонду колишнього КСП «Мир» від 25 вересня 2013 року.

25 вересня 2013 року позивач, звернувся до реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції у Вінницькій області з заявою про державну реєстрацію прав на нерухоме майно.

21 жовтня 2013 року листом №32-13/97 начальник реєстраційної служби Калинівського районного управління юстиції повідомила, що на даний час немає спеціальних роз`яснень, які б регламентували порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, виділеного в рахунок майнового паю, тому ОСОБА_1 був змушений звернувся до суду із цім позовом.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 27 січня 2014 року позов задоволено: визнано право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно (нежитлові будівлі та споруди), яке виділене в натурі в рахунок майнового паю КСП «Мир», згідно наступного списку:

- нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 :

літ. А, будівля майстерні, загальною площею 953,6 кв. м;

літ. Б, будівля складу, загальною площею 163,0 кв. м.;

- нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 :

літ. А, будівля складу № 3, загальною площею 450,8 кв.м;

літ. Б, будівля складу № 1, загальною площею 185,5 кв.м;

літ. Б1, будівля складу № 2, загальною площею 575,2 кв.м;

літ. Б4, зерноплощадка з навісом, загальною площею 36,00 кв.м;

літ. В - будівля зерноскладу, загальною площею 1 274,4 кв.м;

літ. Г - будівля свинарника, загальною площею 703,4 кв.м;

літ. Д - будинок тваринника, загальною площею 262,3 кв.м;

літ. Е - будівля вагової, загальною площею 7,6 кв.м;

літ. Є - будівля автогаража, загальною площею 605,4 кв.м.;

- нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 :

літ. А - будівля хімскладу, загальною площею 445,1 кв.м.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 10 березня 2016 року відхилено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27 січня 2014 року залишено без змін (т. 1 а. с. 204 - 205).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 як співвласнику майна колишнього КСП «Мир» із часткою в пайовому фонді 72 % ( 1 467 702 грн) було рішенням загальних зборів громадян-співвласників майнових паїв виділено в тому числі нерухоме майно, в натурі та передано за актом приймання - передачі, проте позивач не може здійснити державну реєстрацію права власності через реєстраційну службу, що підтверджується відповіддю державного реєстратора про особливості реєстрації майна, виїденого в натурі власникам майнових паїв.

13 лютого 2023 року ОСОБА_8 , який не брав участі у справ, подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_8 , пославшись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконного судового рішення, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно, яке виділено в натурі в рахунок майнового паю КСП «Мир».

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, зокрема статті 318, 319, 358, 362 ЦК України та Рекомендації щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх КСП, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України № 315 від 20 травня 2008 року. Так, суд не надав оцінки рішенню загальних зборів співвласників майна колишнього КСП «Мир» с. Дружне, оформленого протоколом № 25-09/13 від 25 вересня 2013 року: не встановив фактичну кількість співвласників майна пайового фонду колишнього КСП «Мир» с. Дружне на день прийняття ними рішення, яке було прийняте лише сімома учасниками, тоді як рішення про виділення в натурі частки з майна має прийматися усіма співвласниками майнових паїв. ОСОБА_8 теж є співвласником майнового паю, але не був присутнім на зборах, тому прийняте судом рішення порушує його права.

Крім цього судом першої інстанції не повно встановлені фактичні обставини справи, що підтверджується постановою Вінницького апеляційного суду від 23 січня 2019 року у справі № 132/2483/13-ц, яким визнано недійсним рішення загальних зборів співвласників майна колишнього КСП «Мир», оформлене протоколом від 25 вересня 2013 року № 25-09/13 щодо надання згоди на виділення ОСОБА_1 у натурі майна згідно з переліком на суму 1 467 702 грн.

29 березня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Якименко О. О. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, яку вважає безпідставною, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Одночасно, представник позивача ОСОБА_1 адвокат Якименко О. О. подав клопотання (Вх. № 2691) про закриття апеляційного провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_8 на підставі пункту 3 частини 1 статті 362 ЦПК України, оскільки при ухваленні оскаржуваного рішення суду не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_8 , який не брав участі у справі. Судовим рішенням, яке оскаржує ОСОБА_8 не вирішено питання виділення майнового паю в натурі, оскільки таке виділення відбулося на підставі рішення загальних зборів, тому що державний реєстратор не в змозі був зареєструвати право власності ОСОБА_1 . Та обставина, що ОСОБА_8 є власником майнового сертифікату, не має значення, оскільки ОСОБА_1 реалізував своє право на виділення свого майнового паю в натурі в 2013 році, і право спільної часткової власності на це майно було припинено, а ОСОБА_8 отримав майновий сертифікат в 2015 році. Посилання ОСОБА_8 на постанову Вінницького апеляційного суду від 23 січня 2019 року у справі № 132/2483/16-ц, яким визнано недійсним рішення загальних зборів співвласників майна колишнього КСП «Мир», є безпідставними, оскільки на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення суду, рішення загальних зборів було чинним, це може слугувати підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відзиви на апеляційну скаргу, у строк встановлений апеляційним судом, від інших учасників справи не надійшли, протеїх відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_8 та відповідачі, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явились, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Якименко О. О. заперечив проти задоволення апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і подала апеляційну скаргу ОСОБА_8 , підтримав клопотання про закриття апеляційного провадження з підстав, що у ньому викладені.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про закриття апеляційного провадження з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами розпаювання в колективному сільськогосподарському підприємстві «Мир» с. Дружне Калинівського району, реорганізованому в 2001 році в СВК «Мир», членам КСП «Мир» були видані свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП майнові сертифікати, а розпайоване майно (пайовий фонд в розмірі 2 028 617, 00 грн.) передано в оренду СВК «Мир».

З січня по вересень 2013 року позивач придбавав, на підставі договорів купівлі-продажу, права на майнові паї членів КСП, на підтвердження чого Дружненською сільською радою позивачу видані:

- свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серія ВІ VІІ № 003349 від 29 листопада 2012 року (6525,00 грн. або 0,3216 %) (т. 1 а. с. 13);

- свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серія ВІ VІІ № 340 від 01 липня 2013 року (168 516,00 грн. або 8,2655 %) (т. 1 а. с. 14);

- свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серія ВІ VІІ № 338 від 01 лютого 2013 року (1 261 216,00 грн. або 62,0132 %) (т. 1 а. с. 12);

- свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП серія ВІ VІІ № 341 від 24 вересня 2013 року (31 445,00 грн. або 1,5501 %) (т. 1 а. с. 11).

Таким чином позивач набув право на частку пайового фонду майна КСП «Мир» на загальну суму 1 467 702, грн, що становить 72,1504 %.

24 вересня 2013 року позивач звернувся до співвласників майнових паїв колишнього КСП із заявою про виділення в натурі його частки пайового фонду майна КСП «Мир».

25 вересня 2013 року були проведені загальні збори співвласників майнових паїв колишнього КСП, на яких було прийнято рішення про виділення позивачеві в натурі його частки пайового фонду із зазначенням переліку, найменування та вартості майна, яке передається у власність позивача (т. 1 а. с. 20 - 37).

У відповідності до цього рішення головою загальних зборів співвласників майнових паїв колишнього КСП «Мир» ОСОБА_6 було передано позивачу у власність рухоме і нерухоме майно, що засвідчено актом приймання-передачі пайового фонду колишнього КСП «Мир» від 25 вересня 2013 року (т. 1 а. с. 38 - 43).

Згідно акту приймання-передачі майна пайового фонду колишнього КСП «Мир» (т. 1 а.с. 38 43) позивачу передано в натурі у власність, крім іншого, також нерухоме майно (нежитлові будівлі та споруди), згідно списку:

- нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 :

літ. А, будівля майстерні, загальною площею 953,6 кв. м. вартістю 186 198 грн;

літ. Б, будівля складу, загальною площею 163,0 кв. м. вартістю 2016;

- нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 :

літ. А, будівля складу № 3, загальною площею 450,8 кв.м. вартістю 22 463 грн;

літ. Б, будівля складу № 1, загальною площею 185,5 кв.м. вартістю 5 390 грн;

літ. Б1, будівля складу № 2, загальною площею 575,2 кв.м. 1 024 грн;

літ. Б4, зерноплощадка з навісом, загальною площею 36,00 кв.м. 12 815 грн;

літ. В - будівля зерноскладу, загальною площею 1 274,4 кв.м. 17 869 грн;

літ. Г - будівля свинарника, загальною площею 703,4 кв.м. 12 063 грн;

літ. Д - будинок тваринника, загальною площею 262,3 кв.м. 19 969 грн;

літ. Е - будівля вагової, загальною площею 7,6 кв.м. 1 336 грн;

літ. Є - будівля автогаража, загальною площею 605,4 кв.м. 8 777 грн;

- нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 :

літ. А - будівля хімскладу, загальною площею 445,1 кв.м. вартістю 4 826 грн (т.1 а. с. 38).

Між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на нерухоме майно, виділене в натурі позивачеві як власнику майнових паїв члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Правове регулювання, набуття, розпорядження майновими паями членів колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» №62/2009 від 29 січня 2001 року, постановою Кабінету Міністрів України № 177 від 28 лютого 2001 року «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Рекомендаціями, щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України № 315 від 20 травня 2008 року.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно із статтею 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Власники майнових паїв є співвласниками пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства і володіють, користуються та розпоряджаються цим майном на праві спільної часткової власності.

За правилами статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (ч. 1 ст. 364 ЦК України).

Стаття 129 Конституції України закріплює основні засади судочинства, якими зокрема є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини та громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано положеннями глав 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Згідно зі статтею 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначеної статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках. Особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють, обмежують, або припиняють права або обов`язки цих осіб.

Тобто особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права і обов`язки цих осіб.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 15 травня 2020 року у справі № 904/897/19 та від 29 вересня 2021 року у справі № 452/213/19.

В справі що розглядається предметом спору було визнання права власності за ОСОБА_1 на майно, яке було виділено йому в натурі, як власнику майнових паїв, рішенням зборів громадян-співвласників майнових паїв колишнього КСП «Мир» села Дружне Калинівського району Вінницької області від 25 вересня 2013 року протоколом № 25-09/13 та передане йому згідно акту приймання-передачі майна пайового фонду колишнього КСП «Мир» від 25 вересня 2013 року (т. 1 а. с. 2 - 4).

В обґрунтування вимог і підтвердження їх доказами, позивач надав копії свідоцтв про право на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат), відповідно до яких його частка визначена в загальному розмірі 1 467 702,00 грн, або 72,1504 % (т. 1 а. с. 11 - 14).

Майно передане йому згідно акту приймання-передачі майна пайового фонду колишнього КСП «Мир» від 25 вересня 2013 року, який підписаний головою загальних зборів громадян-співвласників майнових паїв колишнього КСП «Мир» ОСОБА_9 (т. 1 а. с. 38 - 43).

Причиною звернення до суду стало те, що він не зміг зареєструвати право власності на виділене йому нерухоме майно, державний реєстратор повідомив, що на сьогодні (станом на 2013 рік) немає спеціальних роз`яснень, які б регламентували порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, виділене в рахунок майнового паю (а.с. 26-27, т.1).

Звертаючись із апеляційною скаргою, особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_8 обґрунтовує своє право на апеляційне оскарження тим, що він також є власником майнового паю КСП «Мир», а тому суд оскаржуваним рішенням вирішив питання про його права, свободи, інтереси без його участі, визнавши право власності за ОСОБА_1 на нерухоме майно, яке є спільною частковою власністю співвласників колишнього КСП «Мир» с. Дружне, у тому числі і його власністю.

У підтвердження цього ОСОБА_8 послався на витяг із книги реєстрації свідоцтв про право власності на майновий пай, що видаються Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області по КСП Дружненської сільської ради (а.с. 219- 220, т.1), із якого вбачається, що сертифікат серії ВІ VІІ № 003419 із розміром майнового паю 840,00 грн. або 0,1 % у пайовому фонді КСП виданий ОСОБА_10 , нижче її прізвища заначено « ОСОБА_8 », підстава: «рішення районного суду від 14.03. 2011. Також ОСОБА_8 надано копію свідоцтва по право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ВІ VІІ № 003419, виданого Дружненською сільською радою 23 січня 2015 року на ім`я ОСОБА_8 , який має право на пайовий фонд майна КСП «Мир» с. Дружне Калинівського району Вінницької області, відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 29 грудня 1999 року, загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 23 січня 2015 року становить 2 028 617,00 грн, частка ОСОБА_8 визначена в розмірі 2700,00 грн. або 0,1331 відсотків (т. 1 а. с. 221).

При цьому ОСОБА_8 не надав доказів того, чи був він співвласником майнових паїв колишнього КСП «Мир» с. Дружне і якщо так, то яка частка майна належала йому, оскільки із наданої ним виписки із книги реєстрації свідоцтв про право власності на майновий пай, що видаються Калинівською районною державною адміністрацією Вінницької області по КСП Дружненської сільської ради, вбачається, що співвласником майнових паїв була ОСОБА_10 і саме їй виданий сертифікат серії ВІ VІІ № 003419 із розміром майнового паю 840,00 грн або 0,1 % у пайовому фонді КСП.

ОСОБА_8 не надано копії судового рішення, на підставі якого він набув право на майнову часту (пай) колишнього КСП «Мир», відтак ОСОБА_8 набув право власності на майновий пай із 23 січня 2015 року - з дати видачі йому свідоцтва серії НОМЕР_1 , тобто після того, коли 25 вересня 2013 року загальні збори громадян-співвласників майна колишнього КСП «Мир» ухвалили рішення про виділення в натурі частки позивача ОСОБА_1 у пайовому фонді майна КСП «Мир». Наведене свідчить про те, що ОСОБА_8 не міг бути присутнім на цих загальних зборах як співвласник розпайованого майна КСП «Мир» с. Дружне.

Окрім цього ОСОБА_8 у своїй апеляційній скарзі не зазначив, в чому саме полягає порушення його права як співвласника майнових паїв, оскільки ще залишилося розпайованого майна 27,8496 % і ОСОБА_8 не позбавлений права отримати свій пай в натурі чи грошовими коштами, при цьому такої неможливості він у своїй апеляційній скарзі не вказав.

Також в апеляційній скарзі ОСОБА_8 не зазначив на яке саме майно, що виділене позивачу у справі ОСОБА_1 в натурі з розміром його частки 72,1504 %, що складає у грошовому виразі 1 467 702,00 грн, він претендує із його часткою 0,1331 відсотків, що в грошовому виразі складає 2700,00 грн.

Не є підставою для обґрунтування підстав звернення з апеляційною скаргою ОСОБА_8 і та обставина, що постановою Вінницького апеляційного суду від 23 січня 2019 року у справі № 132/2483/16-ц визнано недійсним рішення загальних зборів співвласників майна колишнього КСП «Мир», оскільки на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення, рішення загальних зборів було чинним, відтак його подальше скасування може, за певних обставин, слугувати підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами (стаття 423 ЦПК України).

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення ЄСПЛ від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, рішення ЄСПЛ від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України», заява № 50966/99).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03).

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України», заява № 48553/39, а також згідно з рішенням ЄСПЛ від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії», заява № 28342/95, існує усталена судова практика щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/39, ECHR 2003-IX, пункт 46 рішення ЄСПЛ у справі «Устименко проти України» № 32053/13).

Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Апеляційний суд наголошує на тому, що оскаржуване рішення було постановлене 27 січня 2014 року, а ОСОБА_8 , стверджуючи що зазначене рішення порушує його права як співвласника майна колишнього КСП «Мир», ставить питання про його перегляд в лютому 2023 року, тобто через понад 9 років, впродовж яких він як співвласник майна колишнього КСП «Мир» не цікавився майном пайового фонду, тоді як ОСОБА_1 добросовісно та відкрито користувався належним йому майном. ОСОБА_8 не наводить жодних аргументів того, чому він впродовж 9 років не цікавився долею майна, а його твердження про те, що він дізнався про оскаржуване ним судове рішення лише в січні 2023 року, видається непереконливим, оскільки він як власник майнового паю впродовж тривалого часу не вчиняв жодних дій, які б свідчили про його зацікавленість у долі майна, виділеного в якості пайового фонду, чи то доказів того, що він увесь цей час ніс якісь збитки чи обмеження у своїх правах через наявність судового рішення, про яке, як він стверджує, він не знав.

З огляду на викладене, апеляційний суд виснує, що доводи ОСОБА_8 про наявність у нього права на апеляційне оскарження рішення суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, принципу правової визначеності, тривалого (понад 9 років) часу з дня набрання рішенням законної сили, розміру частки ОСОБА_8 в майні пайового фонду колишнього КСП «Мир», апеляційний суд приходить до висновку, що рішення Калинівського районного суду від 27 січня 2014 року не є таким, що прийнято про права та обов`язки ОСОБА_8 (особи, яка не була залучена до участі у справі) чи може вплинути на його права та обов`язки, адже ОСОБА_8 не навів доказів того, що оскаржуване ним рішення стало перешкодою для набуття, здійснення його прав, а твердження, що оскаржуване судове рішення впливає на його права та обов`язки як власника майнового паю (з часткою 0, 1331 відсотків або 2 700 грн), є лише власним баченням ОСОБА_8 та не підтверджено належними і допустимим доказами.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на викладене апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. 352, 362, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27 січня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання права власності на нерухоме майно.

Поновити дію рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 27 січня 2014 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

О. С. Панасюк