Справа № 644/ 3867 /23
н/п 2-н/644/ 559 /23
У Х В А Л А

іменем України

про відмову у видачі судового наказу

03 липня 2023 року м. Харків

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Харкова - Сітало А.К. розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказуз вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

27.06.2023 року на підставі розпорядження про призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ № 174, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2023 року, цивільна справа за заявою ОСОБА_1 видачу судового наказуз вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, надійшла в провадження головуючого судді Сітало А.К.

Заявник звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

В своїй заяві заявник посилається на те, що неповнолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Батько дітей в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на їх утримання, у зв`язку з чим вона звертається із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника аліментів на її користь.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Із заяви про видачу судового наказу вбачається, що місце проживання заявника ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

В заяві про видачу судового наказу заявником вказано місце реєстрації боржника ОСОБА_2 зазначено за адресою: АДРЕСА_3 .

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України судом направлено запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

З Довідки про реєстрацію місця проживання особи, отриманої з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 01.07.2023 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровані боржник ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З викладеного вбачається, що неповнолітні діти заявника зареєстровані за адресою місця реєстрації боржника та заявником до заяви про видачу судового наказу не додано жодних доказів зареєстрованого місця проживання/перебування неповнолітніх дітей разом з нею за вказаною в заяві адресою.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видач судового наказу, крім доказів передбачених п. п. 1-3 ч. 3 цієї статті, також додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Надання доказів в обґрунтування вимог викладених в заяві про видачу судового наказу покладається саме на заявника.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

З викладених вище норм Сімейного кодексу України вбачається, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Заявником до заяви про видачу судового наказу не додано жодних доказів того, що неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані та фактично проживають разом із заявником ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні.

Будь-яких доказів, які б давали підстави вважати, що неповнолітні діти на утримання яких заявник просить стягнути аліменти проживають разом із заявником та знаходиться на її утриманні до заяви про видачу судового наказу не додано.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 181, ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що заявником до заяви про видачу судового наказу не додано доказів того, що в неї виникло право грошової вимоги до боржника щодо стягнення аліментів, оскільки заявником не доведено належним чином перебування малолітніх дітей на її утриманні.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 161 ЦПК України особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 8 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. ст. 136, 161, 163, 165, 260-261, 353, ЦПК України, ст. ст. 181, 183 Сімейного кодексу України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказуз вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 8 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Копію ухвали направити заявнику для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складання.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. К. Сітало