Провадження № 6/638/111/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.

за участю секретаря Почерніної А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

ТОВ «ФК «Паріс» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа у справі за позовом за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 грудня 2015 року по справі №638/10698/15-ц задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 37244,10 грн. Ухвалою суду від 02 листопада 2021 року замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «ФК «Паріс» по цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Представник заявника зазначає, що в автоматизованій системі виконавчих проваджень відсутня інформація щодо виконавчих проваджень про примусове стягнення зі ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк». ТОВ «ФК «Паріс» були отримані виконавчі листи по справі 638/10698/15-ц 17 серпня 2022 року. З отриманого виконавчого листа вбачається, що первісний стягувач ПАТ «Дельта Банк» не звертався з заявою до суду про видачу виконавчого листа по справі №638/10698/15-ц. Представник ТОВ «ФК «Паріс» зазначає, що з 02 жовтня 2015 року введено тимчасову адміністрацію у зв`язку з ліквідацією АТ «Дельта Банк», яка триває до цього часу, що зумовило не звернення попереднього стягувача до суду за отриманням виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Оскільки рішення суду до теперішнього часу не виконане, ТОВ «ФК «Паріс» вимушений звернутися до суду з вказаною заявою.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, в заяві просив розгляд справи проводити за його відсутністю.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце повідомлялась.

Суд, дослідивши заяву та матеріали цивільної справи дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні Дзержинського районного суду перебувала цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 09.12.2015 року по справі №638/10698/15-ц, провадження №2/638/4855/15 позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №004-20518-210911 на загальну суму 37244,10 грн задоволені.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТОВ «ФК «Паріс» по цивільній справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно з ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Статтею 22 Закону України "Про виконавче провадження" (Закон від 21.04.1999 № 606-XIV), який діяв на момент прийняття судом рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором та видачі судом виконавчого листа, було передбачено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) сформульовано такий висновок: «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України).

Разом з тим, заявник звернувся із заявою про видачу дубліката виконавчого листа 27 жовтня 2021 року, тобто через більше як 8 (вісім) років після завершення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що відповідно до пункту 17.4 Перехідних положень ЦПК є підставою для відмови у задоволенні заяви.

Доказів поважності причин такого тривалого пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник суду не надав.

Факт не отримання попереднім стягувачем виконавчого листа та в подальшому не передання оригіналу виконавчого листа правонаступнику разом з кредитним портфелем при відступленні права вимоги не може бути поважною причиною пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Даної правової позиції дотримується Верховний Суд (постанови від 10.09.2018 у справі №5011-58/9614-2012, від 16.08.2018 р. у справі № 6/275-08, від 15.08.2018 р. у справі № 6/256, від 26.04.2018 р. у справі № 922/6111/15 та від 21.01.2019 у справі №916/215/15-г).

Відповідно до матеріалів справи, судом не вбачається надання заявником належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Відповідно до частини 5 статті 15 чинної редакції Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Отже, ТОВ «ФК «Паріс», замінивши у виконавчому провадженні первісного стягувача ПАТ «Дельта Банк», прийняв на себе свідомий ризик настання наслідків вчинення чи не вчинення дій у виконавчому провадженні первісним стягувачем до його заміни правонаступником. У подальшому, заявник ТОВ «ФК «Паріс», отримавши право вимоги за кредитним портфелем, до якого у тому числі входив кредитний договір укладений між ОСОБА_1 з ПАТ "Дельта Банк" прийняв на себе свідомий ризик настання наслідків вчинення чи не вчинення дій у виконавчому провадженні первісним стягувачем та його правонаступником.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (ст. ст. 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Сам по собі факт того, що рішення суду залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець був обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися. Однак, законодавець визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.

Таким чином судовим розглядом не встановлена наявність поважних причин пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а тому суд відмовляє у його поновленні.

На підставі викладеного ст.433, 260, 261 ЦПК України, суд,-

постановив:

У задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Л.М. Рибальченко