Номер провадження: 22-ц/813/3568/23
Справа № 947/8478/21
Головуючий у першій інстанції Салтан Л.В.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

за участю секретаря Сидоренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Хоміної Марії Ігорівни, державного реєстратора виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Шведенко Вікторії Вікторівни, державного реєстратора Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука Володимира Олександровича, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , про визнання протиправними та скасування рішення, припинення права власності,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про ухвалення додаткового рішення.

14 липня 2022 року до суду надійшла заява від представника третіх осіб про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі 947/8478/21, яким він просить стягнути з ОСОБА_6 витрати на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2022 року заяву представника третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_5 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_6 до державного реєстратора Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Хоміної Марії Ігорівни, державного реєстратора виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Шведенко Вікторії Вікторівни, державного реєстратора Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука Володимира Олександровича, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , про визнання протиправними та скасування рішення, припинення права власності задоволено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

1.Звіт про обсяг наданих послуг та договір про надання правової допомоги не можуть бути доказами підтвердження витрат, які ОСОБА_5 та ОСОБА_5 мали понести у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції;

2.адвокатом Свидою К.В. не надано жодних доказів того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_5 здійснили відповідні розрахунки.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 29 березня 2023 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

27 березня 2023 року адвокат Бойко А.В., яка діє в інтересах ОСОБА_6 , подала клопотання про відкладення розгляду справи, яке вмотивовано тим, що матеріали даної справи їй було передано колишнім представником лише 27 березня 2023 року, враховуючи об`єми матеріалів справи, існує необхідність у їх дослідженні з метою вироблення правової позиції для належного надання правової допомоги ОСОБА_6

29 березня 2023 року від адвоката Свиди К.В., яка діє в інтересах ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , надійшла заява про розгляд справи за відсутності.

Розглянувши заяву адвоката Бойко А.В., яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про відкладення розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Таким чином, поважність причин відкладення судом апеляційної інстанції не встановлена, заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у раніше поданих документах та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін у справі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що доказів припинення повноважень представника ОСОБА_6 до суду апеляційної інстанції не надано. Також у ордері адвоката зазначено, шо адвокат Бойко А.В. надає правову допомогу на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 02.07.2020р.

Більш того, ОСОБА_6 є позивачем та скаржником у вказаній цивільній справі, правова позиція була викладена у позовній заяві, яка на стадії апеляційного перегляду не може бути змінена або доповнена, а також була викладена в апеляційній скарзі, тому вказані підстави для відкладення визнані апеляційним судом неповажними.

Судом апеляційної інстанції у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 10 квітня 2023 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 червня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_7 до державного реєстратора Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Хоміної Марії Ігорівни, державного реєстратора виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Шведенко Вікторії Вікторівни, державного реєстратора Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука Володимира Олександровича, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , про визнання протиправними та скасування рішення, припинення права власності відмовлено.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 Цивільного процесуального України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 59 Конституції України гарантується право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч.1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, відповідно до ч.9, ч.12 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 квітня 2021 року представник третьої особи ОСОБА_5 адвокат Свида К.В. подала до суду пояснення третіх осіб у справі №947/8478/21, в яких проти задоволення позовних вимог ОСОБА_8 заперечувала та зазначила про те, що судові витрати ОСОБА_5 складатимуться з витрат на професійну правничу допомогу у справі у розмірі 25000,00 грн. за ведення справи в суді першої інстанції.

Договором про надання правової (правничої) допомоги від 19.03.2019р., який укладено між ОСОБА_5 та Адвокатським об`єднанням «Паверлекс» передбачено, що правова допомога надається щодо захисту прав та представництва інтересів Клієнта у справі №947/8478/21 за позовом ОСОБА_7 до державного реєстратора Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука Володимира Олександровича, державного реєстратора виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області Шведенко Вікторії Вікторівни, державного реєстратора Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Хоміної Марії Ігорівни, треті особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , про визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів, припинення права власності (провадження у справі №947/8478/21 відкрито ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.03.2021), а також з інших питань, що виникають при захисті інтересів Клієнта у вказаній справі (спорі).

Пунктами 5.1., 5.2 Договору встановлено, що гонорар являється єдиною формою винагороди за надання правової (правничої) допомоги Клієнтові.

За підготовку документів, складення та подання заяв по суті, зокрема, пояснень щодо позову або відзиву, заяв з процесуальних питань тощо, та ведення справи в суді першої інстанції Клієнт сплачує Компанії гонорар у фіксованому розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень протягом 15 днів з дати ухвалення судового рішення судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Тобто обов`язок ОСОБА_5 зі здійснення оплати гонорару за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 19.03.2021р. пов`язаний з відкладальною обставиною, яка обумовлена моментом ухвалення судового рішення судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги від 19.03.2021р. ОСОБА_5 має сплатити Адвокатському об`єднанню «Паверлекс» за надання правової допомоги в суді першої інстанції під час розгляду об`єднаної справи №947/8478/21 гонорар у розмірі 25000,00 гри. протягом 15 днів з дати ухвалення судового рішення судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довела обставини, на які посилалась як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надала.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно неналежності доказів, то колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналізуючи положення цивільного процесуального права, можна сказати, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі №753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі №910/3929/18 та інших.

На підтвердження надання правової допомоги та здійснення процесуальних дій, адвокатом Свидою К.В. надано Звіт про обсяг наданих послуг, а також Договір про надання правової допомоги, який підтверджує наявність договірних зобов`язань між сторонами та умови надання послуг, а також їх оплату.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно відсутності доказів оплати витрат на правничу допомогу, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, апеляційний суд дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін.

Наведені в апеляційній скарзі інші доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни додаткового рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 квітня 2023 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда