Справа № 523/3346/21
Провадження №2/523/808/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" березня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.

за участю секретаря судового засідання - Ахламової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №17 м. Одеси, цивільну справу №523/3346/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , якою просила: скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, загальною площею 0,00627га. з кадастровим номером: 511037600:19:008:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача витрати з судового збору у розмірі 908 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є власником 31/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору купівлі-продажу від 30.08.2002р. посвідченого державним Другої Одеської державної нотаріальної контори Гур`яновою Л.Г., реєстровий номер 1-4099. Інша частина домоволодіння належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 07.12.2017 року рішенням Апеляційного суду Одеської області по справі № 1527/3704/12 визначено порядок користування земельною ділянкою між всіма власниками зазначеного домоволодіння, відповідно до графічної схеми, виготовленої судовим земельно-технічним експертом Чорною Ю.П., відображеною на Малюнку № 1. Так, в користування ОСОБА_1 виділено ізольовану земельну ділянку загальною площею 537,5 кв.м. (з врахуванням забудови будівлями та спорудами, які знаходяться у фактичному користуванні). В користування ОСОБА_2 виділено ізольовану земельну ділянку загальною площею 732,4 кв.м. (з врахуванням забудови будівлями та спорудами, які знаходяться у фактичному користуванні). В грудні 2020 року позивач звернулась до ТОВ «Геоплан Плюс» для здійснення комплексу топографо-геодезичних робіт по топографічному зніманню земельної ділянки та визначення фактичного положення її меж за адресою: АДРЕСА_1 . В результаті цього, позивач дізналась про те, що ОСОБА_2 22.09.2020 р. зареєстрував свою земельну ділянку в Відділі у Фастівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, що підтверджується Витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 27.01.2021р. Проте, з матеріалів топографічної зйомки та з кадастрової карти вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_2 сформована таким чином, що її частина накладається на земельну ділянку, яка перебуває в користуванні позивача, та фактично навпіл розділяє нерухоме майно, що належить позивачеві. Відповідний факт відображений на Плані щодо визначення фактичного положення меж земельної ділянки виконаної ТОВ «Геоплан Плюс». З листа Відділу у м. Одесі ГУ Держгеокадастру в Одеській області № 11/142-21 від 05.01.2021 р. ОСОБА_1 дізналась, що ОСОБА_2 здійснив державну реєстрацію двох земельних ділянок з наступними кадастровими номерами:- 511037600:19:008:0001 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0098 га від 14.09.2020 р. для експлуатації і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд;- 511037600:19:008:0002 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,00627 га від 14.09.2020 р. для експлуатації і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Саме земельна ділянка з кадастровим номером 511037600:19:008:0002 накладається на земельну ділянку, яка перебуває в користуванні позивача. Формування та державна реєстрація земельної ділянки саме такої конфігурації з такими межами здійснено не тільки з порушенням прав позивача, а й всупереч рішенню Апеляційного суду Одеської області від 07.12.2019 року по справі № 1527/3704/12. При цьому, позивач не підписувала Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання та погодження меж земельної ділянки у складі технічної документації з встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_2 , адже була категорично проти. Відтак, таке накладення земельних ділянок унеможливлює державну реєстрацію земельної ділянки позивача, що призводить до порушення її прав на землю. Нормативно позивач обґрунтувала позов наступним: ст. 153 Земельного кодексу України, ч.6 ст. 16, ч.5 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр».

20.05.2021 року позивач надала суду уточнення позову, яким визначила в якості другого відповідача по справі ОСОБА_2 . Також, в додаткове обгрунтування позовних вимог зазначила, що факт накладення земельної ділянки з кадастровим номером 511037600:19:008:0002 на земельну ділянку, яка перебуває в користуванні позивача, підтверджується: Висновком № 009/21 судової земельно-технічної експертизи, складеної 11.05.2021 р. судовим експертом Митніковим Г.П.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01 березня 2021 року: позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження по справі, надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2022 року: відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сокалюк В.П. про витребування у державного реєстратора Мельник Т.І. Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області - реєстраційної справи щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок, загальною площею 316 кв.м., житловою площею 149,4 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2022 року: закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Судові засідання по справі відкладались, у зв`язку із неявкою сторін, оголошенням по справі повітряної тривоги, відсутністю світла в приміщенні суду.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Сокалюк В.П. про поновлення строку та залучення до справи в якості доказів: копії рішення Одеської міської ради від 06.02.2020 року №5673-VII «Про надання дозволів громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» із додатком №1, копії витягу з протоколу №32 засідання комісії з розгляду земельних спорів від 13.10.20р, копії рішення Одеської міської ради від 15.09.2021 року №595/VII, вирішувалось судом під-час ухвалення рішення по справі, у зв`язку із подачею сторонами заяв про розгляд справи у їх відсутність. Суд ухвалив задовольнити наведене клопотання, поновити строк, залучити до справи наведені докази, надані на стадії розгляду справи по суті, керуючись: ст.ст.: 2, 4, 10, 11, 12, 13, 43, 49, 76-83, 127 ЦПК України, а також тим що наведені докази стосуються предмета спору, мають значення для справи, є публічною інформацією розміщеною на офіційному сайті Одеської міської ради, копії доказів направлені стороні позивача по справі.

Клопотаннями, у тому числі від 09.03.2013 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Скиба Є.А. просив розглянути справу за його відсутності. Клопотанням від 01.12.2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Сокалюк В.П. просив розглянути справу за його відсутності.

ІІІ. Позиції сторін.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Скиба Є.А. з`явилися, надали суду пояснення аналогічні викладеним у позові, просили позов задовольнити у повному обсязі. На останні судові засідання позивач та її представник не з`явились, були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Адвокат Скиба Є.А. подав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, просив позов задовольнити. Надав до суду письмові судові дебати, згідно яких зазначив, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 07.12.2017 року по справі № 1527/3704/12 визначено порядок користування земельною ділянкою між всіма співвласниками домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з якої 31/100 частин належить на праві власності позивачу. Сам факт реєстрації ОСОБА_2 земельної ділянки в Державному земельному кадастрі не свідчить про реєстрацію речових прав на земельну ділянку, а лише підтверджує внесення земельної ділянки до електронної кадастрової картки з присвоєнням ідентифікуючого кадастрового номера. Зазначений факт є проміжним етапом процесу реєстрації речових прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, якому також передує ухвалення рішення Одеською міською радою про передачу її у власність. Відтак, обсяг прав та обов`язків сторін у справі на земельні ділянки є рівним. Доводи представника відповідача про те, що позивач здійснила реконструкцію належної їй частини домоволодіння, збільшивши її розмір, з присвоєнням іншої поштової адреси, ніж зазначена в рішення Апеляційного суду, а тому реєстрація кадастрового номера не порушує її права, не стосується предмета заявлених позовних вимог, та не входить до предмета доказування. ОСОБА_2 не оскаржував таку реєстрацію до суду. В матеріалах справи відсутні докази, які би спростували висновок судової земельно-технічної експертизи, яка підтверджує накладення земельних ділянок.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Київській області до судового засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу. Відзив на позов не надав, як і будь-яких пояснень, заяв або клопотань.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, його представник - адвокат Соколюк В.П., з`явившись до судового засідання, заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що будь-які права позивача не є порушеними відповідачем, оскільки у неї не виникло права на землю. Позивач незаконно збільшила площу свого будинку, незаконно зайняла земельну ділянку позивача, тому відсутні підставі скасування реєстрації земельної ділянки, за відповідачем. Рішенням Одеської міської ради від 06.02.2020 року № 5673: надано дозвіл громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у місті Одесі, згідно з переліком (додаток 1). Згідно додатку 1, дозвіл наданий ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до Витягу з протоколу №32 засідання Комісії з розгляду земельних спорів від 13.10.2020 року №814/2-мр, рекомендовано Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, територіальному органу Держгеокадастра в м. Одеса Одеської області, розглянути і надалі затвердити землевпорядну документацію щодо відведення земельної ділянки у власність та оренду ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у власність та оренду, загальною площею 0,0725га., за адресою: АДРЕСА_2 , без погодження меж відведення земельними із суміжними землекористувачами: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ). При цьому, згідно наведеного протоколу, на засіданні комісії була присутня ОСОБА_1 , її слухали. Також зазначено, що інші суміжні землекористувачі претензій до меж земельної ділянки не мають. Рішенням Одеської міської ради від 15.09.2021 року №595-VIII: затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, площею 0,0627га. (кадастровий номер: :19:008:0002) та площею 0,0098га. (кадастровий номер: :19:008:0001) за адресою: АДРЕСА_1 ; передано ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови міста), вказану у п.1 цього рішення, площею 0,0627га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відповідно до судової практики, скасування реєстрації земельної ділянки допускається виключно за умови визнання нечинним рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, про затвердження такої документації, з дночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки. Вимог про визнання нечинними відповідних рішеннь органу місцевого самоврядування, позивачем не заявлялось.

Фіксування судового засідання здійснювалось при явці сторін до судового засідання, не здійснювалось технічним записом, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, при не явці сторін.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, щона підставі Договору купівлі-продажу від 30.08.2002р. посвідченого державним Другої Одеської державної нотаріальної контори Гур`яновою Л.Г., реєстровий номер 1-4099, ОСОБА_1 являється власником 31/100 частин домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 98,0 кв.м., житловою площею 42,8 кв.м.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки: 253364464, станом на 19.04.2021, ОСОБА_1 являється власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею:316 кв.м., житловою площе: 149,4 кв.м.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 07.12.2017 року по справі №1527/3704/12: встановлено наступний порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 :

-у користування ОСОБА_2 , якому належить на праві власності 49/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , виділено ізольовану земельну ділянку загальною площею 732,4 кв.м (з врахуванням забудови будівлями та спорудами, які знаходяться у фактичному користуванні) у відповідності до графічної схеми зображення порядку користування земельними ділянками, яка була викладена експертом Чорною Ю.П. в додатку до заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 від 07.12.2017 року (малюнок №1) з описом до схеми: «1-2-3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-13-14-15-16-17-18 -20-21-22-23-24-25-26-27-28-29-30-31-32-33-1» (ділянка позначена у схемі та заштрихована зеленими лініями);

-у користування ОСОБА_3 , якому належить на праві власності 20/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , виділено ізольовану земельну ділянку, загальною площею 327,3 кв.м (з врахуванням забудови будівлями та спорудами, які знаходяться у фактичному користуванні) у відповідності до графічної схеми зображення порядку користування земельними ділянками, яка була викладена експертом Чорною Ю.П. в додатку до заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 від 07.12.2017 року (малюнок №1) з описом до схеми: «2-34-35-36-37-14-13-12-11-10-9-8-7-6-5-4-3-2» (ділянка позначена у схемі та заштрихована синіми лініями);

-у користування ОСОБА_1 , якій належить на праві власності 31/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , виділено ізольовану земельну ділянку загальною площею 537,5 кв.(з врахуванням забудови будівлями та спорудами, які знаходяться у фактичному користуванні) у відповідності до графічної схеми зображення порядку користування земельними ділянками, яка була викладена експертом Чорною Ю.П. в додатку до заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 від 07.12.2017 року (малюнок №1) з описом до схеми: «31-30-29-28-27-26-25-24-23-22-21-20-18-19-38-39-40-41-42-43-44-45-46-47-48-31» (ділянка позначена у схемі та заштрихована жовтими лініями);

-визначено територію загального користування земельною ділянкою для співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 «33-3-4-33/2-33» (ділянка позначена у схемі червоним кольором), загальною площею 23,84 кв. м.;

-визначено територію постійного та безоплатного сервітуту для користування земельною ділянкою співвласнику ОСОБА_2 «25/24-24-23-22-23/2-24/2-25» (ділянка позначена у схемі жовтим кольором), загальною площею 8,95 кв. м;

-визначено територію постійного та безоплатного сервітуту для користування земельною ділянкою співвласнику ОСОБА_1 «29-29/2-27/2-25/2-24/25-25-26-27-28-29» (ділянка позначена у схемі зеленим кольором), загальною площею 17,57 кв. м.

Згідно Висновку №009/21 судової земельно-технічної експертизи за заявою учасника справи по цивільній справі № 523/3346/21 від 11.05.2021 року:

-існує накладення земельної ділянки ОСОБА_2 з кадастровим номером: :19:008:0002 за адресою: АДРЕСА_1 , на земельну ділянку яка перебуває в користуванні ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , згідно рішення Апеляційного суду Одеської області від 07.12.2017 по справі № 1527/3704/12, яким визначено порядок користування земельною ділянкою між всіма власниками домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до графічної схеми, виготовленої судовим експертом Чорною Ю.П.; при цьому накладання відбувається таким чином, що лінія межі земельної ділянки з кадастровим номером :19:008:0002 ( АДРЕСА_2 ) на плані перетинає житловий будинок, нежитлову будівлю і споруди, які належать ОСОБА_1 , на земельній ділянці АДРЕСА_4 .

Згідно листа Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 05.01.2021 року №11/142-21:

1)за даними Книг реєстрації державний актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, других примірників державний актів та примірників договорів оренди землі станом на 31.12.2012р. у Відділі відсутня інформація щодо реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 ;

2)відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру, у відділі відсутня інформація щодо державної реєстрації земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

3)у Відділі наявна інформація щодо державної реєстрації земельної ділянки за кадастровими номерами:

-:19:008:0001 за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0098га. від 14.09.2020 року, для експлуатації і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Підстава внесення до Державного земельного кадастру: проект землеустрою відведення земельних ділянок, розробник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЕЛЬНО-КАДАСТРОВЕ БЮРО «РЕЗОЛЮТ»;

-:19:008:0002, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0627га. від 14.09.2020 року, для експлуатації і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Підстава внесення до Державного земельного кадастру: проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розробник Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЕЛЬНО-КАДАСТРОВЕ БЮРО «РЕЗОЛЮТ»;

-у зв`язку з набранням чинності з 01.01.2013 року Закону України «Про Державний земельний кадастр», постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 «Про затвердження порядку ведення державного земельного кадастру» та відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу: НВ-021 від 27.01.2021 року, кадастровий номер земельної ділянки: :19:008:0002, за адресою: АДРЕСА_1 , державна реєстрація земельної ділянки, площею 0,0627 га, здійснена на підстав: проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, 17.03.2020, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕМЕЛЬНО-КАДАСТРОВЕ БЮРО «РЕЗОЛЮТ», ОСОБА_7 . Орган, який зареєстрував земельну ділянку: Відділ у Фастівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Дата державної реєстрації земельної ділянки: 22.09.2020.

Рішенням Одеської міської ради від 06.02.2020 року № 5673: надано дозвіл громадянам на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у місті Одесі, згідно з переліком (додаток 1). Згідно додатку 1, дозвіл наданий ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до Витягу з протоколу №32 засідання Комісії з розгляду земельних спорів від 13.10.2020 року №814/2-мр, рекомендовано Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, територіальному органу Держгеокадастра в м. Одеса Одеської області, розглянути і надалі затвердити землевпорядну документацію щодо відведення земельної ділянки у власність та оренду ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у власність та оренду, загальною площею 0,0725га., за адресою: АДРЕСА_2 , без погодження меж відведення земельними із суміжними землекористувачами: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ). При цьому, згідно наведеного протоколу, на засіданні комісії була присутня ОСОБА_1 , її слухали. Також зазначено, що інші суміжні землекористувачі претензій до меж земельної ділянки не мають.

За Рішенням Одеської міської ради від 15.09.2021 року №595-VIII:

-затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, площею 0,0627га. (кадастровий номер: :19:008:0002) та площею 0,0098га. (кадастровий номер: :19:008:0001) за адресою: АДРЕСА_1 ;

-передано ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови міста), вказану у п.1 цього рішення, площею 0,0627га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

-надано громадянину ОСОБА_2 в оренду земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови), вказану у пункті 1 цього рішення, площею 0,0098 га., на 49 років (цільове призначення - 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

-затверджено оренду плату в розмірі 0,03 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки;

-затверджено проект договору оренди землі між Одеською міською радою та ОСОБА_2 ;

-зобов`язано ОСОБА_2 здійснити заходи щодо державної реєстрації прав на земельні ділянки, відповідно до вимог чинного законодавства.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 116, частинами першою, другою статті 120 Земельного кодексу України, у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно статті 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр», право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною першою статті 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом (стаття 202 ЗК України).

Частиною першої статті 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» яка кореспондується з положеннями статті 193 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), визначено поняття Державного земельного кадастру, відповідно до якого - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Статтею 3 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що Державний земельний кадастр базується на таких основних принципах: об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі; внесення відомостей до Державного земельного кадастру виключно на підставі та відповідно до цього Закону тощо.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 ЗК України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 ЗК України; на підставі проектів землеустрою щодо впорядкування існуючих землеволодінь - у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Відповідно до пункту 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Згідно з частиною третьою статті 79-1 ЗК України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Частинами другою, десятою статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема, рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); матеріали польових топографо-геодезичних робіт; план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів).

Стаття 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» регулює питання державної реєстрації земельних ділянок. Вказана стаття передбачає порядок реєстрації земельних ділянок, перелік документів, які подаються для реєстрації земельної ділянки (частина четверта ), підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки (частина шоста) та випадки скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором (частина десята).

Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку, відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку (пункт 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051).

Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ (пункти 110, 111 Порядку для державної реєстрації земельної ділянки).

Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

При цьому, як частина десята статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», так і пункт 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, підставами для скасування державної реєстрації земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, визначають: 1) поділ чи об`єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об`єднання; 2) відсутність реєстрації речового права на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки, що не було зареєстроване з вини заявника; 3) ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку, що допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Суд зазначає, що позивач в обґрунтування заявлених нею вимог про скасування державної реєстрації земельної ділянки, загальною площею 0,00627га., з кадастровим номером: 511037600:19:008:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , посилалась на:

-рішення Апеляційного суду Одеської області від 07.12.2017 року по справі №1527/3704/12, яким встановлено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 , та виділено: у користування ОСОБА_1 ізольовану земельну ділянку S=537,5 кв.м., у користування ОСОБА_2 земельну ділянку S=732,4 кв.м.

- Висновок №009/21 судової земельно-технічної експертизи за заявою учасника справи по цивільній справі №523/3346/21 від 11.05.2021 року, який підтверджує накладення земельної ділянки ОСОБА_2 на земельну ділянку ОСОБА_1 .

Разом із тим, суд зауважує на тому, що державна реєстрація земельної ділянки, загальною площею 0,00627га. з кадастровим номером: 511037600:19:008:0002, відбулась - 22.09.2020 року, на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого ТОВ «ЗЕМЕЛЬНО-КАДАСТРОВЕ БЮРО «РЕЗОЛЮТ», що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та листом Головного Управління Держгеокадастру в Одеській області від 05.01.2021 №11/142-21.

При цьому, проект землеустрою розроблювався на підставі Рішення Одеської міської ради від 06.02.2020 року за № 5673, яким було надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

У подальшому, Відповідно до Витягу з протоколу №32 засідання Комісії з розгляду земельних спорів від 13.10.2020 року №814/2-мр, рекомендовано Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, територіальному органу Держгеокадастра в м. Одеса Одеської області, розглянути і надалі затвердити землевпорядну документацію щодо відведення земельної ділянки у власність та оренду ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у власність та оренду, загальною площею 0,0725га., за адресою: АДРЕСА_2 , без погодження меж відведення земельними із суміжними землекористувачами: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ). При цьому, згідно наведеного протоколу, на засіданні комісії була присутня ОСОБА_1 , її слухали. Також зазначено, що інші суміжні землекористувачі претензій до меж земельної ділянки не мають.

За Рішенням Одеської міської ради від 15.09.2021 року №595-VIII:

-затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, площею 0,0627га. (кадастровий номер: :19:008:0002) та площею 0,0098га. (кадастровий номер: :19:008:0001) за адресою: АДРЕСА_1 ;

-передано ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови міста), вказану у п.1 цього рішення, площею 0,0627га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);

Суд виходить із того, що державна реєстрація земельної ділянки, загальною площею 0,00627га. з кадастровим номером: :19:008:0002, яка відбулась 22.09.2020 року, є стадією процедури отримання права власності на земельну ділянку, етапом формування земельної ділянки, тобто передумовою отримання прав на землю.

За висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 10 січня 2023 року у справі №607/19806/18, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не означає позитивного рішення про надання її у власність.

У постанові Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі № 372/3519/17 (провадження № 61-9176св19) зазначено, що: «орган місцевого самоврядування за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою має право вчинити лише такі дії: надати дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні з підстав, які прямо передбачені статтею 118 ЗК України.

У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №380/624/16 (провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

Станом на час розгляду судом справи, за Рішенням Одеської міської ради від 15.09.2021 року №595-VIII, вже передано ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність земельну ділянку (землі житлової та громадської забудови міста), вказану у п.1 цього рішення, площею 0,0627га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішення Одеської міської ради від 06.02.2020 року за № 5673, яким було надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та Рішення Одеської міської ради від 15.09.2021 року №595-VIII, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, передано ОСОБА_2 безоплатно у приватну власність земельну ділянку - є чинними, докази їх скасування в матеріалах справи відсутні.

Висновок 3009/21 судової земельно-технічної експертизи від 11.05.2021 року, за наведених обставин чинності рішень органу місцевого самоврядування, не може бути підставою для задоволення позову.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

За викладених обставин, суд дійшов висновків що обраний позивачем спосіб захисту про скасування державної реєстрації земельної ділянки, загальною площею 0,00627га. з кадастровим номером: :19:008:0002, яка відбулась 22.09.2020 року, не є ефективними способом захисту. За наявності наведених вище чинних рішень Одеської міської ради, безпідставно стверджувати про порушення прав позивача державною реєстрацією земельної ділянки. В свою чергу, за рішенням Апеляційного суду Одеської області від 07.12.2017 року по справі № 1527/3704/12 лише встановлено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння.

Обрання позивачем неналежного, неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові (Висновок Великої Палати ВС (постанова від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19).

Додатково, щодо доводів представника позивача про непогодження відповідачем із позивачем меж земельної ділянки, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Ненадання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації.

Таке правозастосування узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18), постанові Касаційного адміністративного суду від 12 січня 2023 року у справі №808/5496/14, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно витягу з протоколу №32 засідання Комісії від 13.10.2020 року №814/2-мр,ОСОБА_1 була присутня та заслухана на засіданні комісії з розгляду земельних спорів, на якій було рекомендовано Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, територіальному органу Держгеокадастра в м. Одеса Одеської області, розглянути і надалі затвердити землевпорядну документацію щодо відведення земельної ділянки у власність та оренду ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у власність та оренду, загальною площею 0,0725га., за адресою: АДРЕСА_2 , без погодження меж відведення земельними із суміжними землекористувачами: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ).

При цьому, згідно наведеного же протоколу, інші суміжні землекористувачі претензій до меж земельної ділянки не мали.

Одночасно, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Соколюк В.П., щодо незаконного збільшення позивачем ОСОБА_1 площі своєї будівлі з 98 кв.м. до 316 кв.м., та незаконної реєстрації права власності, внаслідок чого її будівля зайняла площу земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 , незаконної зміни адреси майна, не можуть бути предметом дослідження в рамках даної справи. Право власності позивача на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , площею 316 кв.м., є зареєстрованим за нею, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. В свою чергу, ОСОБА_2 не позбавлений права звернення до суду із окремим позовом про скасування державної реєстрації права власності, у випадку якщо вважає що його права порушені такою реєстрацію.

Відповідно ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (постанова Верховного Суду від 01.07.2021 у справі N 917/549/20).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує (в тому числі і як свідок). Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі N 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За викладених обставин, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації земельної ділянки - слід відмовити.

VІ. Судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові - на позивача.

Керуючись: ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації земельної ділянки, загальною площею 0,00627га. з кадастровим номером: 511037600:19:008:0002, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 23.03.2023 року.

Суддя: К.О. Далеко