РІШЕННЯ

Іменем України

16.06.2023 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - Мартинишин М.О.

з участю секретаря судового засідання Оверко Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі також МТСБУ) витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому, в розмірі 25 070,20 грн., витрати, понесені на проведення врегулювання справи та збір документів у розмірі 940,00 грн., судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, що 28.04.2019року по вул.Перемишлянська, 29 у м.Городок Львівської області трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «FORD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та «Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 21.05.2019 року відповідача було визнано винним у вчиненні цього ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була. За зверненням потерпілого ОСОБА_2 позивач 19.06.2019 року відшкодував майнову шкоду в розмірі 25 070,20 грн., визначену на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного ТОВ фірма «Експертиза» за 940,00 грн. Вважає, що після сплати страхового відшкодування в МТСБУ виникло право зворотної вимоги до винуватця ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, а тому з відповідача належить стягнути 26 010,20 грн. Просить позов задоволити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Франківського районного суду м.Львова від 01.12.2020 року для вирішення даної справи визначено суддю Дзеньдзюра С.М., на підставі ухвали якого від 21.12.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати таку за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Франківського районного суду м.Львова від 22.02.2023 року №348/Р на виконання рішення зборів суддів №1 від 16.01.2023 року, дана справа передана судді Мартинишин М.О. на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2023 року.

Ухвалою судді від 24.02.2023 року справу прийнято до свого провадження.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві міститься клопотання, в якому просить розглядати справу без участі представника позивача.

Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи.

За таких обставин суд вважає, що справу слід слухати за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 28.04.2019 року о 22:00 год. по вул.Перемишлянська, 29 у м.Городок Львівської області, керуючи автомобілем «FORD Sierra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_1 проявив неуважність до дорожньої обстановки та належно не відреагував на її зміни, при виконанні маневру не переконався в його безпеці та відсутності загрози або перешкоди для інших учасників дорожнього руху, повертаючи ліворуч не регульованому перехресті при увімкненому зеленому сигналі світлофора не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в зустрічному напрямку пряму, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , завдавши транспортним засобам технічних пошкоджень.

Вину ОСОБА_1 у цій ДТП визнано постановою судді Сихівського районного суду м.Львова Рудаков І.П. від 21.05.2019 року у справі №464/2622/19 (а.с.5).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, наявність вини водія ОСОБА_1 у завданні пошкоджень автомобілю «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок ДТП є встановленою та не підлягає доказуванню.

На підставі договору від 10.12.2015 року №2015/0009 та доручення МТСБУ від 15.05.2019 року №58752, ТзОВ «Експертиза» провело експертне автотоварознавче дослідження транспортного засобу «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , за результатами якого 27.05.2019 року складено висновок №105 про вартість відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових вказаного автомобіля внаслідок його пошкодження в ДТП 28.04.2019 року, без врахування (включення) ПДВ на запчастини та матеріали, який становить 25 070,20 грн. (а.с.8-27).

Вартість проведеного ТзОВ «Експертиза» експертного дослідження, огляду пошкодженого автомобіля та встановлення розміру завданих збитків становить 940,00 грн., про що складено акт виконаних робіт (а.с.6), а оплату цієї вартості здійснено МТСБУ 12.07.2019 року, що підтверджується платіжним дорученням №967561 (а.с.7).

В силу відсутності у водія ОСОБА_1 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, потерпілий ОСОБА_2 03.05.2019 року звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП (а.с.28).

Того ж дня, 03.05.2019 року ОСОБА_2 подав до МТСБУ заяву про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП 28.04.2019 року (а.с.29).

На підставі наказу МТСБУ від 18.06.2019 року №6087 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих ОСОБА_2 » (а.с.30), МТСБУ здійснило 19.06.2019 року виплату відшкодування на користь ОСОБА_2 у розмірі 25 070,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням №966806 (а.с.31).

З метою досудового врегулювання спору, МТСБУ направило ОСОБА_1 , як винуватцю ДТП, вимогу про відшкодування шкоди в порядку регресу від 21.05.2020 року №58752 з пропозицією добровільно здійснити відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 26 010,20 грн. (а.с.32), яку відповідачем не виконано.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (ст.599 ЦК України).

Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто в силу презумпції завдавача шкоди відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Згідно з ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.

З огляду на викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, врахувавши вищенаведені положення законодавства, дійшов висновку про те, що МТСБУ в силу вимог ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило 19.06.2019 року регламентну виплату потерпілій у ДТП особі ОСОБА_2 . Відповідач на час вчинення ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, його вина встановлена постановою судді Сихівського районного суду м.Львова від 21.05.2019 року у справі №464/2622/19, а тому МТСБУ має право зворотної вимоги у порядку ч.1 ст.1191 ЦК України.

Також суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог МТСБУ про стягнення з ОСОБА_1 витрат на послуги ТзОВ «Експертиза» щодо проведення експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Так, згідно з пунктом 40.3 статті 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Відповідно до пункту 3 Порядку залучення Моторним (транспортним) страховим бюро України аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхових випадків та розміру збитків, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 23 лютого 2006 року №5417, залучення представника МТСБУ для визначення причин настання страхових випадків, розміру збитків здійснюється на підставі договору з МТСБУ.

Згідно з пунктом 41.4. статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює оплату послуг аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, залучених відповідно до пункту 40.3 статті 40 цього Закону.

У даній справі встановлено, що на підставі акта виконаних робіт за дорученням МТСБУ №58752 від 15.05.2019 року та договору від 10.12.2015 року №2015/0009 позивач 12.07.2019 року в рахунок оплати послуг з експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу «Daewoo Lanos» перерахував 940,00 грн. ТзОВ «Експертиза», у складі якого працює експерт Галамай Я.І.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог МТСБУ про стягнення з відповідача витрат на послуги ТзОВ «Експертиза» у розмірі 940,00 грн.

Згідно з ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Беручи до уваги, що позивач здійснив регламентну виплату потерпілому у ДТП ОСОБА_2 , а відповідач на час вчинення ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, його вина встановлена постановою судді Сихівського районного суду м.Львова від 21.05.2019 року у справі №464/2622/19, у зв`язку з чим вМТСБУ виникло право зворотної вимоги у порядку ч.1 ст.1191 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 102 грн., сплачений при поданні позовної заяви, тобто пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 19, 76, 77, 79, 80, 83, 89, 95, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані з регламентною виплатою у розмірі 25 070,20 грн., витрати, понесені на проведення експертного товарознавчого дослідження у розмірі 940 грн. та судові витрати у розмірі 2 102 грн., що було сплачено при поданні позовної заяви, а всього разом 28 112,20 грн.(двадцять вісім тисяч сто дванадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження: м. Київ вул. Русанівський бульвар, буд. 8.

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце прожування: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного судового рішення - 21.06.2023 року.

Суддя Мартинишин М.О.