Справа № 461/6995/22
Провадження № 4-с/461/6/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Радченко В.Є.

секретар судового засідання: Бобик Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ), заінтересовані особи: Галицький відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: 79019, м.Львів, пр. Чорновола,39, ЄДРПОУ: 35009232), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Транс Фінанс» (адреса: 0100, м.Київ, вул. Софіївка, буд.10 приміщення 4, ЄДРПОУ: 40514657) про визнання неправомірними дій та скасування арешту, -

в с т а н о в и в :

22.12.2022 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просив визнати бездіяльність начальника Галицького ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетюка Романа Мироновича неправомірною та зобов`язати начальника Галицької ВДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетюка Романа Мироновича зняти арешт з усього майна ОСОБА_1 , накладений постановою державного виконавця ВП 47049639 від 01.04.2015 в рамках примусового виконання виконавчого листа №1304/2314/12 від 13.06.2014 року.

В обґрунтування внесеної скарги покликається на те, що 13.06.2014 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист №1304/2314/12 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору у розмірі 3051794,00 грн. на користь стягувача ПАТ «ВіЕсБанк».

01.04.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження ВП №47049639 за виконавчим листом №1304/2314/12 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору у розмірі 3051794,00 грн.

01 квітня 2015 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Львівській області винесена постанова ВП № 47049639 про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження.

10 квiтня 2017 року старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Барничем Володимиром Миколайовичем винесена постанова ВП №47049639 про повернення стягувачу виконавчого листа №1304/2314/12.

02 червня 2017 року, за повторною заявою стягувача, старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Барничем Володимиром Миколайовичем, відкрито повторно, під іншим номером, виконавче провадження № 54007438 про стягнення солідарно з позичальника та ОСОБА_1 (поручителя) на користь ПАТ «ВіЕсбанк» заборгованості в розмірі 3054712 грн. 29.12.2017 року старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Барничем Володимиром Миколайовичем, в порядку п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова у ВП №54007438 про повернення стягувачу виконавчого листа № 1304/2314/12 та авансового внеску у розмірі 31949 грн.

Станом на день звернення до суду зі скаргою ВП №54007438 та ВП №47049639 знищено. (термін зберігання З роки). В автоматизованій системі виконавчих проваджень збережена тільки постанови про відкриття виконавчого провадження і постанови про повернення виконавчого листа.

10 грудня 2022 року заявник звернувся із заявою щодо зняття арешту з усього майна у Галицький відділ державної виконавчої служби у м. Львові ЗМУМЮ, так як виконання виконавчого документа було поза межами виконавчих проваджень. 13 грудня 2022 року листом за підписом начальника Галицького відділу державно виконавчої служби у м.Львові ЗМУМЮ Тетюка Р.М. за № 51017 (виконавець Марчишин Ю.А.) було відмовлено у зняті арешту з майна боржника.

Відмова в задоволенні заяви унеможливлює подальше здійснення належного захисту майнових прав заявника щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття арешту у випадку добровільного виконання виконавчого документа після повернення його стягувачу. Тому ОСОБА_1 просить його скаргу задоволити.

В судове засідання представник заявника ОСОБА_3 не з`явився. Належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. До суду подав заяву про розгляд скарги ОСОБА_1 без його участі.

Представник заінтересованої особи Галицького відділу державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом направлення повідомлення на

Представник заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Транс Фінанс» в судове засідання не з`явився. Належним чином направлялось повідомлення про день, час та місце розгляду справи. Конверт із вмістом судової повістки повернувся до суду із зазначенням причини «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Враховуючи, що сторони були належним чином повідомлені про дату і час розгляду справи, представник скаржника подав заяву про розгляд справи у його відсутності, суд приходить до висновку про можливість розгляду скарги у відсутності сторін на підставі наявних у справі даних і доказів відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу не здійснювалось відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 13.06.2014 року Галицьким районним судом м.Львова видано виконавчий лист №1304/2314/12 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору у розмірі 3051794,00 грн. на користь стягувача ПАТ «ВіЕс Банк».

01.04.2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Львівській області відкрито виконавче провадження ВП №47049639 за виконавчим листом №1304/2314/12 про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору у розмірі 3051794,00 грн.

01 квітня 2015 року відділом примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Львівській області винесена постанова ВП № 47049639 про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження.

10 квiтня 2017 року старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Барничем Володимиром Миколайовичем винесена постанова ВП №47049639 про повернення стягувачу виконавчого листа №1304/2314/12.

Згідно листа Галицького ВДВС у м. Львові ЗМУ МЮ (м. Львів) від 13.12.2022 року №51017, згідно даних АСВП на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №47049639 з примусового виконання виконавчого листа №1304/2314/12 від 13.06.20147 року виданого Галицьким районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕс банк» заборгованості в розмірі 3054712 грн., в ході якого державним виконавцем винесено наступні постанови:

-01.04.2015 року постанова про відкриття виконавчого провадження;

-01.04.2015 року постанова про арешти майна боржника;

-01.04.2015 року постанову про арешт коштів боржника;

-20.05.2015 року постанова про розшук майна боржника;

-28.05.2015 року постанова про стягнення виконавчого збору;

-10.04.2017 року постанова про повернення виконавчого документу стягувачу.

02 червня 2017 року, за повторною заявою стягувача, старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Барничем Володимиром Миколайовичем, відкрито повторно, під іншим номером, виконавче провадження №54007438 про стягнення солідарно з позичальника та ОСОБА_1 (поручителя) на користь ПАТ «ВіЕсбанк» заборгованості в розмірі 3054712 грн.

29.12.2017 року старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області Барничем Володимиром Миколайовичем, в порядку п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова у ВП №54007438 про повернення стягувачу виконавчого листа № 1304/2314/12 та авансового внеску у розмірі 31949 грн.

Відповідно до ч.2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З матеріалів скарги ОСОБА_1 вбачається, що матеріали виконавчого провадження №54007438 та №47049670 знищено у зв`язку із закінченням трьохрічного терміну зберігання, що унеможливлює надання для ознайомлення.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 15.09.2022року вставлено, що ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» є новим кредитором відповідно до договору про відступлення права вимоги від 29.12.2017 року, укладеного з ПАТ «ВіЕс Банк». 30.07.2020 року ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» було прийнято рішення №65 прийняти на баланс товариства предмет іпотеки, а саме квартиру площею 57,80 м.кв. за адресою: АДРЕСА_2 , в рахунок повного погашення заборгованості по кредитному договору №KF 38637 від 06.04.2006 року, який укладений з ОСОБА_2

09.12.2020 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» та ОСОБА_2 укладено Договір про прощення боргу за Кредитним договором №KF 38637 від 06.04.2022 року.

Таким чином у ОСОБА_2 немає жодних фінансових зобов`язань перед ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс», а також фінансові зобов`язання відсутні щодо поручителів, а саме ОСОБА_1 .

Згідно п.1 Договору про прощення боргу за Кредитним договором №KF 38637 від 06.04.2006 року, укладеного 09.12.2020 року, підписанням цього Договору, Сторони домовились відповідно до статей 598 та 605 ЦК України, припинити зобов`язання боржника шляхом прощення кредитором залишку боргу за Кредитним договором №KF38637 від 06.04.2006 року, з урахуванням усіх змін та доповнень до нього. Сторони підтверджують, що укладенням і підписанням цього договору, боржник звільняється від сплати кредитору залишку заборгованості за кредитним договором, що на дату укладення цього договору складає 9036651,33 грн. Таким чином, після підписання сторонами цього договору, припиняються всі та кожна із зобов`язань, визначені кредитним договором, а сам кредитний договір вважається таким, що припинив свою дію. З підписанням цього договору, кредитор погодився не застосовувати штрафні санкції, що передбачені кредитним договором.

Таким чином, судом встановлено, що в даному випадку боржник ОСОБА_2 виконала свої зобов`язання перед правонаступником кредитора ТзОВ «Фінансова компанія «Траст Фінанс» в повному обсязі поза межами виконавчого провадження. Тому поручитель повинен бути звільнений від будь яких обтяжень накладених державним виконавецм.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Разом з тим, судом встановлено, що державним виконавцем не було стягнуто жодної суми, а виконавчий документ повернуто стягувану через неможливість його виконання.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 13.07.2022 року у справі № 2/0301/806/11, застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Вищевказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даній правовій ситуації відмова в задоволенні скарги щодо зняття арешту, накладеного на все майно ОСОБА_1 у виконавчих провадженнях ВП №47049670 та ВП №54007285, унеможливить у подальшому здійснення належного захисту майнових прав скаржнику щодо зняття арешту з його майна, оскільки чинне законодавство не регулює питання зняття обтяжень з майна поручителя у випадку добровільного виконання виконавчого документа поза межами виконавчого провадження.

Крім цього, суд приходить до висновку, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно поручителя, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку останнього, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що незняття органом державної виконавчої служби арешту з майна поручителя у виконавчому провадженні за обставинами справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання Галицького ВДВС м. Львова зняти арешт з майна боржника.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

За таких обставин та враховуючи добровільне погашення боржником боргу за погодженням з кредитором за межами виконавчого провадження, відсутність виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача до боржника та поручителя, відсутність будь-яких відомостей стосовно рішення виконавця про стягнення з поручителя виконавчого збору, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно поручителя та відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту на майно останнього, суд приходить до висновку, що незняття арешту з майна ОСОБА_1 є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Керуючись ст.1-4, 27, 39, 42, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 76-81, 258-260, 268, 273, 353, 447-453 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 ), заінтересовані особи: Галицький відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: 79019, м.Львів, пр. Чорновола,39, ЄДРПОУ: 35009232), Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Транс Фінанс» (адреса: 0100, м.Київ, вул. Софіївка, буд.10 приміщення 4, ЄДРПОУ: 40514657) про визнання неправомірними дій та скасування арешту задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетюка Романа Мироновича.

Зобов`язати начальника Галицького ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тетюка Романа Мироновича зняти арешт, накладений постановою державного виконавця ВП 47049639 від 01.04.2015 року в рамках примусового виконання виконавчого листа №1304/2314/12 від 13.06.2014 року, виданого Галицьким районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕс банк» заборгованості в розмірі 3054712 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Галицький районний суд м.Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.Є.Радченко