Постанова

Іменем України

26 червня 2023 року

м. Київ

справа № 2-436/23/12

провадження № 61-4537св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Олійник А. С.,

учасники справи:

заявник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», Самарський відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадженнякасаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , подані представницею Кононенко Олександрою Русланівною , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року в складі колегії суддів: Городничої В. С., Лаченкової О. В., Петешенкової М. Ю.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішень судів попередніх інстанцій

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18 липня 2008 року № 856035/ФЛ.

В обґрунтування заяви зазначало, що заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість у розмірі 2 438 769,96 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На виконання цього рішення видано виконавчі листи № 2/436/23/12 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно договору № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А. В., зареєстрованого за № 509, право вимоги за кредитним договором від 18 липня 2008 року № 856035/ФЛ перейшло від первісного кредитора ПАТ КБ «Надра» до правонаступника -ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Вказувало, що жодного виконавчого провадження з виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року у справі № 2-436/23/12 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості не відкрито. На час звернення до суду із заявою виконавчий документ №2-436/23/12 на виконанні не перебуває, а тому вважало, що він втрачений при пересилці.

Враховуючи викладене, просило суд: замінити у виконавчому листі сторону стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»; видати дублікат виконавчого листа у справі №2-436/23/12 про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором із зазначенням нового стягувача та поновити строк для його пред`явлення до примусового виконання.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Відмовляючи ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого документа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строків на його пред`явлення, місцевий суд виходив із відсутності підстав для її задоволення, оскільки заявником не надано належних доказів втрати оригіналу виконавчого листа, а видача його дубліката може призвести до подвійного стягнення; не надано доказів щодо стану виконавчого провадження з виконання заочного Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року та доказів того, чи є зазначене заочне рішення суду на час звернення із заявою до суду не виконаним. Щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання місцевим судом зазначено, що заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволено. Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Видано дублікат виконавчого листа у справі № 2-436/23/12 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Поновлено строк для пред`явлення до примусового виконання дублікату виконавчого листа у справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Замінено стягувача у виконавчому листі Самарського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 2-436/23/12 за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Апеляційний суд, задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», виходив з наявності доказів, які свідчать про втрату оригіналів виконавчих листів, а тому, враховуючи факт невиконання судового рішення з 2012 року до часу звернення із заявою до суду, з причин, які не залежали від волі стягувача, видача дублікатів виконавчих листів є виправданим та законним заходом спрямованим на належне виконання рішення суду. Апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав як для видачі дублікату виконавчого документа, так і для поновлення строку на його пред`явлення до виконання, оскільки судове рішення, що набрало законної сили є обов`язковим до виконання. Щодо заміни стягувача у виконавчому листі апеляційним судом зазначено, що оскільки договір про відступлення права вимоги недійсним не визнавався та відбулася заміна кредитора за кредитним договором від 18 липня 2008 року№ 856035/ФЛ на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», тому вимога заявника про заміну стягувача у виконавчому листі є законною та обґрунтованою.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

27 березня 2023 року ОСОБА_2 через свою представницю - адвокатку Кононенко О. Р. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року.

12 квітня 2023 року ОСОБА_1 через свою представницю - адвокатку Кононенко О. Р. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , поданою представницею - адвокаткою Кононенко О. Р., на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року у справі за заявою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України (постанова апеляційного суду в частині вирішення заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не підлягає касаційному оскарженню). Поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року в частині вирішення заяви про заміну стягувача у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 , поданою представницею адвокаткою Кононенко О. Р., на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року в частині вирішення заяви про заміну стягувача у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа. Витребувано матеріали справи із Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2023 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представницею адвокаткою Кононенко О. Р., на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року у справі за заявою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України (постанова апеляційного суду в частині вирішення заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не підлягає касаційному оскарженню). Поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року в частині вирішення заяви про заміну стягувача у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представницею адвокаткою Кононенко О. Р., на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року в частині вирішення заяви про заміну стягувача у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого листа.

У травні 2023 року справа № 2-436/23/12 надійшла до Верховного Суду.

У касаційних скаргах заявники, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просять скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року та залишити в силі ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року.

В обґрунтування касаційної скарги зазначають, що апеляційним судом, у порушення положень статті 367 ЦПК України прийнято нові докази у справі, а саме: довідки з Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП) від 15 грудня 2020 року. Крім того, зазначають, що апеляційний суд вирішив справу за їх відсутності, належним чином не повідомив про дату, час та місце судового засідання.

У квітні 2023 року від ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану представницею - адвокаткою Кононенко О. Р., у якому заявник просить відхилити касаційну скаргу та залишити постанову апеляційного суду без змін, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права, а доводи, викладені у касаційній скарзі, є необґрунтованими та такими, що не спростовують законності оскаржуваного судового рішення.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова апеляційного суду - без змін, оскільки її прийнято з додержанням норм процесуального права.

Обставини, встановлені судами

Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 18 липня 2008 року № 856035/ФЛ у розмірі 2 438 769,96 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

На виконання цього рішення видано виконавчі листи № 2/436/23/12 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2

19 квітня 2012 року ПАТ КБ «Надра» отримано копію рішення та виконавчі листи у справі № 2-436/23/12 (том 1 а. с.186).

Згідно договору № GL48N718070_I_3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А. В., зареєстрованого за № 509, право вимоги за кредитним договором від 18 липня 2008 року № 856035/ФЛ перейшло від первісного кредитора ПАТ КБ «Надра» до правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Відповідно до довідок з АСВП від 15 грудня 2020 року до Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Самарський ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області) 04 липня 2012 року надійшли виконавчі листи від 29 лютого 2012 року № 2-436/23, видані Самарським районним судом м. Дніпропетровська, щодо боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , стягувач - ПАТ КБ «Надра».

За змістом цих довідок 29 жовтня 2014 року виконавче провадження за виконавчими листами у справі № 2-436/23/12 закінчено та направлено виконавчий лист щодо ОСОБА_2 за належністю до іншого відділу ДВС та 25 червня 2015 року повернуто стягувачеві виконавчий лист щодо ОСОБА_1 , оскільки встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника.

Апеляційним судом встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що оригінал виконавчого листа, який повернуто Самарським ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, отримано ПАТ КБ «Надра». Доказів того, що первісний стягувач повідомлявся про закінчення виконавчого провадження також відсутні.

Нормативно-правове обґрунтування

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Із наведеними конституційними положеннями кореспондується частина перша статті 18 ЦПК України, згідно якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року в справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року (заява № 40450/04) право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу.

Відповідно до пункту 17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

За змістом частини першої статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина перша статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Положеннями ЦПК України передбачена можливість видачі у справі лише одного виконавчого листа та його дублікат може бути виданий судом лише у випадку втрати оригіналу, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа вирішальним є встановлення обставин втрати оригіналу виконавчого листа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Підставою для видачі дублікату є заява стягувача або подання державного виконавця, в залежності від того, хто втратив оригінал виконавчого документа. Водночас, заявник має повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша, друга статті 442 ЦПК України).

Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження (частина третя статті 442 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом цієї норми суд при вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження має пересвідчитися, що особа, яка звертається із такою заявою відноситься до переліку осіб, визначених частиною другою статті 442 ЦПК України та, що до заяви додані документи, які підтверджують правонаступництво сторони виконавчого провадження.

Відповідно до статті 512 ЦК України однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором (стаття 514 ЦК України).

Заміна сторони у виконавчому провадженні можлива до відкриття виконавчого провадження, при відкритому виконавчому провадженні і при відсутності виконавчого провадження, тобто, при наявності невиконаного судового рішення, однак не у випадку відсутності зобов`язання боржника.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, водночас реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні (у виконавчому листі), оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина третя статті 367 ЦПК України).

Згідно зі статтею 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Щодо вирішення заяви по суті

Апеляційний суд, задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», виходив з того, що виконавчі листи втрачено, що підтверджується інформацією з АСВП про закінчення виконавчого провадження за виконавчими листами у справі № 2-436/23/12 та направлення виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 за належністю до іншого відділу ДВС та повернення виконавчого листа щодо ОСОБА_1 стягувачу. Враховуючи факт невиконання судового рішення з 2012 року до часу звернення із заявою до суду з причин, які не залежали від волі стягувача, відсутність доказів отримання стягувачем повернутого виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 та відсутності відомостей про відкриття виконавчого провадження у іншому відділі ВДВС виконавчого провадження про стягнення коштів з ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов висновку, що виконавчі листи втрачено, а тому наявні підстави для видачі дублікатів виконавчих листів та поновлення строку для їх пред`явлення до виконання.

Замінюючи стягувача у виконавчому листі, апеляційний суд виходив з того, що договір про відступлення права вимоги недійсним не визнавався та відбулася заміна кредитора за кредитним договором від 18 липня 2008 року № 856035/ФЛ на ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», тож наявні підстави для заміни стягувача у виконавчому листі.

Доводи касаційних скарг про те, що апеляційним судом, у порушення положень статті 367 ЦПК України, прийнято нові докази у справі, а саме: довідку з АСВП від 15 грудня 2020 року про закінчення виконавчого провадження за виконавчими листами у справі № 2-436/23/12 та направлення виконавчого листа щодо ОСОБА_2 за належністю до іншого відділу ДВС та повернення виконавчого листа щодо ОСОБА_1 стягувачеві, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки відомості Автоматизованої системи виконавчого провадження є загальнодоступними. Отримання інформації з загальнодоступних державних реєстрів не є отриманням нових доказів, оскільки таку інформацію мав можливість та повинен був перевірити суд першої інстанції для правильного вирішення справи. Апеляційний суд, вирішуючи справу, усунув недоліки вирішення справи судом першої інстанції щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме: з`ясував стан виконавчого провадження з виконання заочного Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 лютого 2012 року.

Верховним Судом враховано, що суд першої інстанції вирішив заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в першому ж засіданні при неявці всіх учасників справи та за відсутності відомостей про їх повідомлення.

Щодо доводів касаційної скарги про неповідомлення заявників про розгляд справи

Доводи касаційних скарг про те, що апеляційний суд вирішив справу за відсутності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , належним чином не повідомлених про дату, час та місце судового засідання, є необґрунтованими з огляду на таке.

За змістом журналу попереднього судового засідання від 24 вересня 2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомили, що проживають за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с. 64).

Водночас, в матеріалах справи містяться клопотання заявників, в яких вони вказували як адресу свого проживання: АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 68-69). Крім того, за змістом заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 від 03 лютого 2010 року про призначення їм представниці ОСОБА_4 , адресою місця їх проживання є ця ж адреса. (т. 1, а. с. 82).

В уточненій позовній заяві адресою місця проживання заявників зазначено: АДРЕСА_2 ( ОСОБА_1 ), тобто, адресу, яка вказана у паспорті заявника та у кредитному договорі від 18 липня 2008 року; АДРЕСА_3 ( ОСОБА_2 ), тобто, адресу, яка вказана у паспорті заявниці та у договорі поруки від 18 липня 2008 року № 856035/ФЛ-П (т. 1, а. с. 169). В матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_1 від 06 лютого 2012 року про отримання уточнень до позовної заяви ПАТ КБ «Надра» (т. 1, а. с. 174).

Заперечень на подану уточнену редакцію позовної заяви ні від ОСОБА_1 , ні від його представниці - ОСОБА_4 , ні від ОСОБА_2 до суду не надходило.

Звертаючись до місцевого суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» адресою місця проживання ОСОБА_2 зазначило: АДРЕСА_3 ; адресою місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 189).

Копії цієї заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» направило іншим учасникам справи, зокрема за вказаними адресами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується звітом Акціонерного товариства «Укрпошта» про пересилання відправлень від 23 жовтня 2020 року (т. 1, а. с. 202). Заперечень на подану заяву ні від ОСОБА_1 , ні від його представниці - ОСОБА_4 , ні від ОСОБА_2 до суду не надходило.

Копію ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про заміну стягувача у виконавчому листі, поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа направлено заявникам за адресою: АДРЕСА_2 ( ОСОБА_1 ); АДРЕСА_3 ( ОСОБА_2 ) (т. 1, а. с. 211).

Звертаючись до апеляційного суду з апеляційною скаргою, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» адресою місця проживання ОСОБА_2 зазначило: АДРЕСА_3 ; адресою місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 (т. 1, а. с. 214).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 січня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2020 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2021 року справу № 436/23/12 призначено до розгляду в приміщенні апеляційного суду з викликом сторін.

Копії цих ухвал разом з судовою повісткою про виклик направлені ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_3 та ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 .

22 січня 2021 року копії ухвал апеляційного суду отримані представницею ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1, а. с. 246).

24 січня 2021 року копії ухвал апеляційного суду отримані ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 1, а. с. 242).

У лютому 2021 року до апеляційного суду надійшов лист-повернення з копіями ухвал апеляційного суду для ОСОБА_2 . У довідці Акціонерного товариства «Укрпошта» причиною повернення листа зазначено: закінчення терміну зберігання (т. 1, а. с. 248).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Протокольною ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 березня 2021 року відкладено розгляд цієї справи на 09 червня 2021 року у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання.

Копії судової повістки про виклик направлені апеляційним судом ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_3 та ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 .

31 березня 2021 року повістка отримана ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (т. 2, а. с. 10). Тож, ОСОБА_1 не є особою, яку апеляційний суд неналежним чином повідомив про дату, час та місце розгляду справи.

У березні 2021 року до апеляційного суду надійшов лист-повернення з судової повістки для ОСОБА_2 . Довідкою Акціонерного товариства «Укрпошта» підтверджено, що причиною повернення листа є закінчення терміну зберігання (т. 2, а. с. 13).

19 березня 2021 року Дніпровський апеляційний суд на сайті Судової влади України розмістив оголошення про виклик осіб, зареєстроване місце проживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, зокрема ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (т. 2, а. с. 3-8).

Відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Оскільки кореспонденція, адресована ОСОБА_2 , поверталася на адресу апеляційного суду за закінченням терміну зберігання, апеляційний суд з метою належного повідомлення заявниці про дату, час та місце судового засідання, керуючись частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України, викликав ОСОБА_2 іншим способом - через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, судом вжито всіх можливих заходів для належного повідомлення заявників про розгляд справи.

Верховний Суд звертає увагу, що за змістом частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

ОСОБА_2 не повідомляла суд про зміну свого місця проживання або перебування під час здійснення провадження у справі. Доводи касаційної скарги про те, що з 10 квітня 2012 року місцем реєстрації та проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_4 , Верховний Суд оцінює критично, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про цю адресу. У своїх зверненнях до суду ОСОБА_2 зазначала іншу адресу: АДРЕСА_2 , на яку також судом направлялись судові повістки.

Доводи касаційної скарги про те, що під час слухання справи ОСОБА_2 повідомила суду адресу свого фактичного проживання: АДРЕСА_1 , і вся кореспонденція направлялась судом на цю адресу, Верховний Суд оцінює критично, оскільки жодне із повідомлень, направлене судом на цю адресу під час вирішення справи по суті, не було отримане відповідачами.

За змістом журналу судового засідання від 29 жовтня 2009 року відповідачка ОСОБА_2 підтверджує, що є дружиною ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 70). Враховуючи зазначене, Верховний Суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 була обізнана про те, що в апеляційному суді вирішується справа № 2-436/23/12, оскільки під час розгляду справи відповідач ОСОБА_1 , який є її чоловіком, що відповідно до журналу судового засідання від 29 жовтня 2009 року визнано самою заявницею, отримував судові повістки, про що свідчить його підпис.

Враховуючи процесуальну поведінку заявниці ОСОБА_2 , наведені нею доводи про неналежне повідомлення її про дату, час та місце розгляду справи апеляційним судом не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови апеляційного суду, з огляду на те, що про час та місце розгляду справи в апеляційному суді був повідомлений її чоловік інший учасник справи.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були обізнані про розгляд справи апеляційним судом, анаведені у касаційних скаргах доводи не спростовують правильність висновків суду та не дають підстав вважати, що апеляційним судом порушені норми процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Керуючись статтями 400, 401, 402, 409, 410 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , подані представницею Кононенко Олександрою Русланівною , залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник