Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернулась представник позивача

ОСОБА_1 - адвокат Шмагаревська Г.О. з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з

ОСОБА_2 на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх доньок - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі

168 453,00 грн. (а.с.29-33)

Вимоги позову обґрунтовані тим, що Броварським міськрайонним судом Київської області 13 листопада 2014 року було винесено рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей в розмірі 1/3 від усіх видів заробітку, починаючи з 14 лютого2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

02 березня 2015 року державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м.Києві було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №361/1054 від 29 листопада 2015 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , з 08 лютого 2019 року виконавчий лист перебуває на виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві. Проте, ОСОБА_2 будучи обізнаним про свій обов`язок сплачувати аліменти на утримання дітей щомісяця, починаючи з часу набрання рішення про стягнення аліментів законної сили, ухиляється від їх сплати, у зв`язку з чим станом на 01 жовтня 2019 року розмір заборгованості зі сплати аліментів складає 168 453,48 грн. Відповідно до розрахунку позивача розмір пені за час прострочення сплати аліментів за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року включно становить 746 798,30 грн. Посилаючись на ч.1 ст.196 СК України, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі заборгованості - 168 453,48 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 січня 2020 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін. (а.с.45-47)

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

11 березня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву (а.с. 57-61), в якому відповідач просив відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що в 2010 року ОСОБА_5 звернулась до відповідача з проханням надати їй грошові кошти або зареєструвати дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на ім`я відповідача. Відповідачем була подана заявка до РАЦСу Солом`янського району міста Києва про визнання батьківства. Відповідач вважає, що використовуючи факт визнання батьківства, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на дітей. Відповідач зазначає, що з 2014 року він зареєстрований як безробітний, на утримані має двох малолітніх дітей та матір пенсіонерку. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва з відповідача стягуються аліменти на утримання його матері у розмірі 900,00 грн. Крім того, відповідач зазначає, що його сім`я існує на пенсію його матері, яка складає 2 786,41 грн та на соціальну допомогу по догляду ОСОБА_2 , як соціальному працівнику, у сумі 200,00 грн на місяць. Відповідач зазначає, що з причини відсутності коштів у його сім`ї утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги. Також вказує на незгоду з розрахунками державного виконавця щодо розміру аліментів. На думку відповідача, він для виконання рішення суду про сплату аліментів наполегливо намагався вчиняти дії для отримання доходу та прикласти всі зусилля для погашення заборгованості зі сплати аліментів. В своїх діях відповідач не вбачає будь-яких неправомірних дій з приводу ухилення від сплати аліментів та за першою ж можливістю одразу погашав (сплачував) аліменти. Зазначає, що 13 січня 2020 року Броварським міськрайонним судом Київської області у справі №361/5020/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь відповідача заборгованість в сумі 107 548,07 грн, у зв`язку з чим, на думку відповідача, у разі проведення взаєморозрахунку між сторонами заборгованість зі сплати аліментів буде відсутня.

Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 12 березня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі (а.с. 101-102).

Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 02 квітня 2020 року зупинено провадження у справі №755/18693/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі №361/1357/20 за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Єзерської Анастасії Михайлівни, заінтересована особа: ОСОБА_5 (а.с. 119-120).

Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 17 травня 2022 року поновлено провадження у справі (а.с.147).

06 квітня 2022 року відповідач ОСОБА_2 направив на електронну адресу суду пояснення до позовної заяви (а.с.127-130), які не є заявою по суті справи в розумінні положень ст.174 ЦПК України, якою закріплено, що учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані позивачем та відповідачем докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом установлено, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2014 року у справі №361/1054/14-ц позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Броварської міської ради, про стягнення аліментів задоволено частково, ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2014 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.11-11а).

02 березня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Деснянського району управління юстиції Веклич А.Г. відкрито виконавче провадження №46703847 на підставі виконавчого листа №361/1054, виданого 29 січня 2015 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини, починаючи

з 14 лютого 2014 року (а.с. 12)

Постановою головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві Федоріною А.М. від 08 лютого 2019 року, прийнято виконавче провадження №46703847 (а.с.13, 39).

Як убачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 15 листопада 2019 року, згідно виконавчого листа №361/1054 від 29 січня 2015 року, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області, за період з лютого 2014 року по вересень 2019 року включно відповідачем сплачено в грудні 2017 року - 77 153,69 грн. Заборгованість станом на 01 жовтня 2019 року становить 168 453,48 грн (а.с.36-37).

В подальшому (після звернення до суду позивача з даним позовом), відповідачем здійснено оплату аліментів: 24 грудня 2019 року - 636,00 грн (а.с.92), 24 січня 2020 року - 666,00 грн (а.с.93), 13 лютого 2020 року - 666,00 грн (а.с.94).

Відповідач ОСОБА_2 , у відзиві на позовну заяву, посилається на те, що розрахунок заборгованості державного виконавця не відповідають дійсності.

Разом з тим, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Гарантією прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Частиною 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 13 січня 2021 року у справі

№2-751/2007 (провадження №61-15422св20), дійшов висновку, що спір щодо розміру заборгованості може бути розглянути або в порядку оскарження дії державного виконавця, або пред`явлення позову на загальних підставах, що узгоджується з пунктом 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 (з відповідними змінами) і підтверджується судовою практикою Верховного Суду.

Отже, законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом, що передбачено ч. 9 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 3 ст. 195 СК України.

26 лютого 2020 року ОСОБА_2 подав до Броварського міськрайонного суду Київської області скаргу на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Єзерської Анастасії Михайлівни, в якій, серед іншого, просив скасувати розрахунок про заборгованість зі сплати аліментів у сумі 168 453,48 грн станом на 01 жовтня 2019 року від 15 листопада 2019 року та зобов`язати головного державного виконавця усунути порушення шляхом здійснення перерахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 жовтня 2019 року, відповідно до наданих довідок ОСОБА_2 з місця працевлаштування і вимог закону. (а.с.112-114)

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 лютого 2022 року у справі №361/1357/20 скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Єзерської Анастасії Михайлівни, заінтересована особа: ОСОБА_5 , залишено без розгляду.

З позовом щодо розміру заборгованості по аліментам, наведеного у вищевказаному розрахунку заборгованості, відповідач не звертався та доказів на його спростування суду не надав.

Згідно із ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 182 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на подання заяви до РАЦСу Солом`янського району м.Києва про визнання батьківства щодо дітей позивача, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження цих обставин та вказана обставина не впливає на обов`язок батька по утриманню дітей.

Нормою ч.1 ст. 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно роз`яснень, які викладені у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Отже неустойка, визначена у ч.1 ст. 196 СК України може бути стягнута з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

У постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що пеня на заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з положень ч.1 ст.13 ЦПК України щодо розгляду судом справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, суд при визначенні періоду прострочення виходить саме з визначеного позивачем періоду - тобто з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року, враховуючи при цьому, що заборгованість по сплаті аліментів на дітей утворилась з лютого 2014 року.

Отже, беручи до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 15 листопада 2019 року, пеня за період прострочки сплати відповідачем аліментів на утримання доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня

2019 року становить 428 677,41 грн (2 917,00 грн*426*1% + 3 002,67 грн*395*1% +

3 698,00 грн*365*1% + 3 097,33 грн*334*1% + 3 277,33 грн*303*1% + 3 670,00 грн*275*1% + 3 596,00 грн*244*1% + 3 519,33 грн*214*1% + 3 697,00 грн*183*1% + 3 804,00 грн*153*1% + 3 691,00 грн*122*1% + 3 807,67 грн*91*1% + 3 818,00 грн*61*1% + 3 881,00 грн*30*1% + 3 889,23 грн*638*1% + 4 041,33 грн*607*1% + 4 462,67 грн*579*1% + 4 383,33 грн*548*1% + 4 428,67 грн*518*1% + 4 517,67 грн*487*1% + 4 612,00 грн*457*1% + 4 553,00 грн*426*1% + 4 538,00 грн*395*1% + 4 616,66 грн*365*1% + 4 632,33 грн*334*1% + 5 515,33 грн*304*1% + 4 373,66 грн*273*1% + 4 837,66 грн*242*1% + 5 402,33 грн*214*1% + 5 292,00 грн*183*1% + 5 052,33 грн*153*1% + 5 216,66 грн*122*1% + 5 216,66 грн*92*1% + 5 231,33 грн*61*1% + 5 208,66 грн*30*1%).

Разом з тим, згідно положень ч.1 ст. 196 СК України визначено, що розмір неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості.

Враховуючи, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання дітей, беручи до уваги, що сума неустойки (пені) в розмірі 428 677,41 грн за порушення ОСОБА_2 аліментних зобов`язань перевищує 100% заборгованості по цим зобов`язанням, яка станом на 01 жовтня 2019 року становила 168 453,48 грн, пеня не може перевищувати вказаної суми.

В матеріалах справи відсутні докази того, що заборгованість відповідача зі сплати аліментів утворилася з незалежних від нього причин, як то у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо.

Однак, згідно ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Аналіз вказаного положення законодавства дає підстави для висновку, що зменшення розміру неустойки є правом суду, яке він може реалізувати за результатами дослідження обставин матеріального та сімейного стану платника аліментів, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, і які підтверджено відповідними доказами, та за умови дотримання, у разі зменшення неустойки, інтересів дитини, яка і є власником несплачених аліментів, враховуючи при цьому завдання СК України та ЦК України. Слід враховувати, що для наявності підстав для зменшення неустойки достатньо встановити одну з перелічених вище обставин: (1) матеріальний стан платника аліментів; (2) сімейний стан платника аліментів; (3) інші обставини, які мають істотне значення При вирішенні цього питання також слід враховувати, що неустойка не повинна бути надмірним тягарем, яка би спотворювала її розумне стимулююче призначення у відповідних відносинах, та не стати джерелом збагачення її отримувача. Також слід врахувати, що при реалізації судом свого права зменшити розмір неустойки, зменшується не визначений законом її розмір, а сама сума неустойки, визначена виходячи з цього розміру.

У відзиві зазначено, що в 2014 році ОСОБА_2 втратив роботу, отримав статус безробітного, фонд зайнятості не зміг його працевлаштувати, разом з тим відповідач має на утримані двох малолітніх дітей та матір-пенсіонерку, яка є інвалідом за станом здоров`я. Оскільки сім`я відповідача існує на пенсію його матері та оплату ОСОБА_2 соціальної допомоги по догляду, як соціальному працівникові, має заборгованість за житлово-комунальні послуги та не має змоги своєчасно виконувати рішення суду про стягнення аліментів.

На підтвердження вказаних обставин відповідачем долучено:

-копію довідки Дніпровського РЦЗ в місті Києві №1726 від 22 липня 2016 року, відповідно до якої ОСОБА_2 з 20 лютого 2015 року зареєстрований як безробітний, дохід за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2016 року становить 0,00 грн. Скорочення виплати з 24 листопада 2015 року по 21 лютого 2015 року - звільнення з останнього місця роботи за ст.36 п.1 КЗпП. Виплати припинені з 22 лютого 2016 року - закінчення строку виплати (а.с. 68);

-копії свідоцтв про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками яких є ОСОБА_2 , та ОСОБА_10 (а.с.71, 72);

-копію рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 вересня 2013 року у справі 755/22148/13-ц, яким стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_11 на її утримання в розмірі 900,00 грн щомісячно, починаючи з 10 вересня 2013 року і до дня смерті ОСОБА_11 (а.с. 73-74);

-копію довідки про отримання (неотримання) допомоги Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13 листопада 2018 року №4793, згідно якої ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації та йому призначено компенсацію за надання соціальних послуг громадянам похилого віку ОСОБА_12 , 1949 року народження, з 15 серпня 2018 року по 02 серпня 2019 року (а.с.75);

-копії довідок Центру по нарахуванню та виплат пенсій та допомог, відповідно до яких ОСОБА_2 отримав компенсацію за надання соціальної послуги громадянину похилого віку, інваліду другої групи, за період з грудня 2018 року по травень 2019 року у розмірі 1 152,60 грн; з травня 2019 року по липень 2019 року - 584,90 грн (а.с. 76, 77);

-копію довідки МСЕК №039279, відповідно до якої ОСОБА_11 , 1949 року народження, 01 жовтня 2001 року встановлено безстроково третю групу інвалідності з можливістю працювати (а.с.78);

-копію довідки №15294 від 28 травня 2019 року, виданої ОСОБА_11 , в тому, що вона знаходиться на облік в Управлінні ПФУ Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві (Дніпровський район) і отримує пенсію за віком, яка з листопада 2018 року по квітень 2019 року включно склала 15 214,52 грн (а.с. 79);

-копію судового наказу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 квітня 2017 року у справі №755/5328/17 за заявою ТОВ «Акважитлосервіс» про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_11 (а.с. 80).

Однак, доказів того, що відповідач утримує малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матеріали справи не містять.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 31 травня 2022 року, за період з 1 кварталу 2018 року по 1 квартал 2020 року ОСОБА_2 отримував доходи з таких джерел: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, ТОВ «Фірма «Поділля», Комунальне підприємство по утриманню зелених насаджень Дніпровського району міста Києва, загальна сума виплаченого доходу склала 53492,38 грн (а.с.158-159).

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про відсутність у ОСОБА_2 рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, рахунків у банках тощо.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання дітей та існує суттєва заборгованість перед позивачем із сплати аліментів, а також майновий стан відповідача, в тому числі розмір його доходів, беручи до уваги обов`язок відповідача сплачувати щомісячно аліменти на утримання матері, виходячи із засад розумності та справедливості, суд прийшов до висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки по сплаті аліментів та часткове задоволення позову, з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, як це передбачено ч. 2 ст. 196 СК України, - в розмірі

56 151,16 грн, оскільки зазначений розмір штрафної санкції сприятиме виконанню зобов`язань та стимулюватиме боржника до належної поведінки, не позбавляючи фактичної можливості щодо погашення боргу.

Щодо доводів відповідача про можливість взаємозарахування заборгованості зі сплати аліментів та стягнутої з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області у справі №361/5020/19 заборгованості, варто зазначити, що вказані кошти мають різну правову природу, аліменти є власністю дітей, а не позивача у справі.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн, від сплати якого при зверненні до суду позивач була звільнена.

На підставі викладеного, статтею 196 СК України, статтями 2, 10, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (

ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання:

АДРЕСА_2 ) про стягнення неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2019 року в розмірі 56 151,16 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: