Провадження № 2/521/607/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Філімончук М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання втратившим право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , про визнання втратившим право користування житлом.

В обґрунтування позову позивач вказав, що на підставі договору купівлі - продажу № 8-2230, від 23.08.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори, на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстроване в ОМБТІ та РОН 03.09.2001 року, за № 294 стор. 93 кн. 404 доп.

Позивач вказує, що у вказаній квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але починаючи з 01.01.2010 року він фактично перестав мешкати.

Також, позивач вказує, що причиною не проживання відповідача стали складні сімейні відносини.

Як вказала позивач, відповідач бажав жити власним життям, зібрав свої речі та залишив житло, припинив з нею будь-які контакти та стосунки, у зв`язку з чим вирішити питання у позасудовому порядку у неї немає можливості.

Позивач стверджує, що з огляду на те, що зареєстрований в квартирі відповідач заважає їй повно та безперешкодно володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а тому просила суд усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перешкоди у реалізації її прав власника житла, шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , втратившим право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи без участі (а. с. 33).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання слухання справи повідомлявся неодноразово належним чином (а. с. 28, 29, 32).

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного.

На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу № 8-2230, від 23.08.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори, на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності зареєстроване в ОМБТІ та РОН 03.09.2001 року, за № 294 стор. 93 кн. 404 доп. (а. с. 7).

У вказаній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 13).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є рідним сином позивачки ОСОБА_1 , про що також, вказує в позові сама позивачка.

Позивач стверджує, що починаючи з 01.01.2010 року відповідач фактично перестав мешкати за вказаною адресою через складні сімейні відносини з матір`ю.

Зазначене підтверджується актом про непроживання, від 21.07.2022 року, посвідченим начальником дільниці ТОВ «КК «Сервіс плюс» (а. с. 8).

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 згаданого кодексу визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі № 6-92цс15 зроблено висновок, що положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Як вже було згадано судом, відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Проте, за приписами статті 47 Конституції України, кожен має право на житло.

У відповідності до статті 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Як було зазначено, за приписами частини першої та другої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Проте, при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків, власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Положеннями ч. 1 ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно приписів ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Однак, однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість та добросовісність, що передбачено пунктом 6 статті 3 ЦК України, тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути як справедливими, так і добросовісними.

Згідно із частиною першою статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Враховуючи викладені норми законодавства, з огляду на те, що відповідач є рідним сином позивачки, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 317, 319, 321, 383, 391, 403, 405, 406 Цивільного кодексу України, ст. 156 ЖК УРСР, ст. ст. 16, 81, 141, 223, 264, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкоди у реалізації її прав власника житла, шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , втратившим право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук