Справа № 524/3116/23
Провадження № 2-о/524/141/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі

головуючого судді Семенова Л.М.,

секретаря судового засідання Санакоєвої Н.Р.,

розглянувши у порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні

УСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні.

Представник заявника ОСОБА_2 заяву підтримав, просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи Кременчуцький районний ТЦК та СП у судове засідання не прибув, про дату розгляду повідомлявся належним чином, заперечень на заяву суду не направив.

Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту, що має юридичне значення в окремому провадженні можливе при умові, що факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення та встановлення такого факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що під час розгляду даної справи між сторонами виник спір про право, який має вирішуватися в порядку позовного провадження.

Так, звертаючись до суду з відповідною заявою, заявник вказує, що встановлення відповідного факту є необхідним для виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги після загибелі колишнього чоловіка, батька її дочки, внаслідок травм отриманих під час участі у бойових діях з державою агресором рф учасника Збройних Сил України ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Частиною шостою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальними (або перевірочними) та спеціальними зборами - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Послідовно пунктів 12, 13 Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, забезпеченні Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що вивчається. керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Частиною 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право кожної особи звертатися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, органу місцевого самоврядування, їхня посада чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Міністерство оборони України як спеціально уповноважений суб`єкт, який уповноважений на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку № 975, який має на меті отримати заявник у разі встановлення факту проживання, однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , який загинув під час участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та стримування збройної агресії рф.

Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, створенням та припиненням. Крім того, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги, пов`язані з публічно-правовими відносинами, заявлені з державою, а отже, не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Суд враховує, що між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі Кременчуцького районного ТЦК та СП виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстави для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, не пов`язаного з будь-якими цивільними особами, права та обов`язками заявниці, їх виникненням, застосуванням та припиненням. Отже, за предметом та можливими правовими наслідками ця спір існує у сфері публічно-правових відносин, а отже, не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Тож у спірних правовідносинах суд повинен врахувати правову мету звернення заяви до суду, яка стала у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення важливим у публічно-правових відносинах, заборонено підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Суд, враховує визначені законом завдання цивільного судочинства, визнає недопустимими ініціативи судового провадження у цивільному судочинстві з наданням оцінки матеріалів, які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з призначенням створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому вигляді провадженні, належним та допустимим.

З урахуванням зазначеного, вимоги ОСОБА_1 про встановлення фактичного проживання сім`ї чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , який загинув під час участі у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки та стримування збройної агресії рф, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Аналогічні по суті висновки викладені в постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19.

Статтею 20 КАС України визначено розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

Окружним адміністративним судам, згідно вимог частини 2 статті 20 КАС України, підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду цивільного судочинства.

Це означає, що адміністративним судом, розташованим за місцем реєстрації проживання позивача, якому предметно підсудна справа є Полтавський окружний адміністративний суд.

Керуючись викладеним, відповідно до ст. 293, 294, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю та перебування на утриманні - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.М. Семенова