Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 680/569/22
Провадження № 2/670/24/23
УХВАЛА

12 квітня 2023 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області у складі головуючого судді Мамаєв В.А.,

за участю секретаря судового засідання Кушнір А.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Новоушицької селищної ради Стопчак Л.Ю.

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Новоушицької селищної ради, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про скасування рішень, скасування державної реєстрації земельних ділянок та зобов`язання повернути земельні ділянки у комунальну власність

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Віньковецького районного суду із позовною заявою у якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12.10.2022 року та заяви про зміну предмету позову від 14.12.2022 року, просить:

1)визнати незаконними дії Новоушицької селищної ради, що виразились у нерозгляді заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок сформованої земельної ділянки, що розташована на території Куражинського старостинського округу Новоушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, кадастровий номер :07:001:0143, яка була подана 12.03.2021 року ОСОБА_4 ;

2)скасувати рішення сесії Новоушицької селищної ради № 36 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 29.04.2021 року в частині надання дозволу ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною виду цільового призначення за рахунок частки сформованої земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0143;

3)скасувати рішення сесії Новоушицької селищної ради № 26 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 25.03.2021 року в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною виду цільового призначення за рахунок частки сформованої земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0143;

4)скасувати рішення сесії Новоушицької селищної ради № 26 від 29.07.2021 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» у частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, кадастровий номер :07:001:0149, площею 1,553 га ОСОБА_2 ;

5)скасувати рішення сесії Новоушицької селищної ради № 36 від 29.07.2021 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» у частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, кадастровий номер :07:001:0150, площею 2 га ОСОБА_5 ;

6)скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0149, площею 1,553 га, з одночасним припиненням у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_2

7)скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0150, площею 2 га, з одночасним припиненням у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності ОСОБА_5 ;

8)зобов`язати ОСОБА_2 повернути у комунальну власність Новоушицької селищної ради земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0149, площею 1,553 га;

9)зобов`язати ОСОБА_5 повернути у комунальну власність Новоушицької селищної ради земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0150, площею 2 га.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 вважає, що оскільки предметом спору є дії та рішення Новоушицької селищної ради № 26 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 25.03.2021 року, яке підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства, то даний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду. Вважає, що справа повинна бути закрита на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Крім того вважає, що заява позивача від 12.10.2022 року про збільшення розміру позовних вимог не збільшує розмір позовних вимог, а збільшує предмет позову, як і заява про зміну предмету позову від 14.12.2022 року і не відповідають вимогам ст. 49 ЦПК України, оскільки позивач змінює не тільки предмет, а і підставу позову і їх слід розглядати як новий позов з новими позовними вимогами. Просить відмовити позивачу у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог від 12.10.2022 року та заяви про зміну предмету позову від 14.12.2022 року.

Представник позивача ОСОБА_1 у підготовчому судовому засіданні зазначила, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, вважає, що клопотання про відмову позивачу у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог та зміну предмету позову, а також про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає з наступних підстав. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Новоушицької селищної ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, скасувати рішення. У вказаній справі ОСОБА_4 звернувся з аналогічними вимогами, але суд дійшов висновку, що виник спір про право цивільне і справу належить розглядати за правилами цивільного судочинства. Крім того, є правовий висновок, викладений у постанові Верховного суду від 29.03.2023 року справа № 638/5047/21, згідно якого у разі конфлікту юрисдикцій за позовом розгляд спору має завершуватися за правилами цивільного судочинства.

Представника відповідача Новоушицької селищної ради Стопчак Л.Ю. позов не визнала, вважає, що клопотання представника відповідача ОСОБА_3 повинно бути вирішено на розсуд суду.

Щодо клопотання про відмову позивачу у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог від 12.10.2022 року та заяви про зміну предмету позову від 14.12.2022 року.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання, а відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

При подачі заяви про збільшення розміру позовних вимог від 12.10.2022 року позивач фактично змінив предмет позову, виклавши додаткові позовні вимоги, які остаточно уточнені у заяві про зміну предмету позову від 14.12.2022 року.

Відповідно до принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 1 та ч.3 ст. 12 ЦПК України). В той же час відповідно до принципу змагальності позивач повинен довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Підготовче судове засідання по справі не закінчено, а тому позивач відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України має право подати письмову заяву про зміну предмету та підстав позову, оскільки відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства саме позивач має визначитися з кількістю позовних вимог, тобто визначити предмета спору у справі на власний розсуд. Що стосується твердження представника відповідача про неможливість відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України одночасної зміни предмету та підстави позову, то суд вважає, що зміну предмету позову необхідно застосовувати у більш широкому змісті, оскільки зміна предмету позову автоматично тягне за собою і зміну підстав позову, так як підстави позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.

Відповідно до ч.5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду.

Позивачем разом із заявою про зміну предмету позову від 14.12.2022 року подано докази направлення копії такої заяви іншим учасникам справи, а тому відсутні підстави для повернення позивачу відповідної заяви. ЦПК України не передбачає іншого рішення, яке має прийняти суд за наслідками надходження від позивача заяви про зміну предмету позову.

Тому суд приходить до висновку, що заява про зміну предмету позову від 14.12.2022 року, в якій містяться остаточні позовні вимоги, подана позивачем відповідно до вимог ч.3 та ч.5 ст. 49 ЦПК України і відсутні підстави для прийняття таких рішень як відмова позивачу у прийнятті заяви про збільшення позовних та заяви про зміну предмету позову, а тому клопотання представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо юрисдикції розгляду спорів у разі відмови в наданні дозволу та наданні дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

У постанові від 21.03.2018 № 536/233/16-ц Велика Палата Верховного суду дійшла до наступного правового висновку.

Конституційний Суд України у рішенні від 1 квітня 2010 року N 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 ЗК України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України вирішив, що:

- положення пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 ЗК України у частині повноважень сільських, селищних, міських рад відповідно до цього кодексу вирішувати питання розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності треба розуміти так, що при вирішенні таких питань ці ради діють як суб`єкти владних повноважень;

- положення пункту 1 частини першої статті 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень, пов`язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно зі статтею 151 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Тобто рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 Цивільного кодексу України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (наприклад, права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Якщо ж особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у користування, за результатами розгляду яких ці органи приймають відповідні рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Отже, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

У справі, яка розглядається, позивачка звернулася до суду з позовом на захист свого інтересу в отриманні земельної ділянки для ведення фермерського господарства, який не було реалізовано внаслідок відмови місцевої ради в погодженні проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки та скасування раніше прийнятого місцевою радою рішення про надання позивачці дозволу на розробку проекту землеустрою. Наявність існуючого речового права позивачки або інших осіб на цю земельну ділянку судами не встановлено.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria" (заява N 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року), висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Виходячи з положень зазначених норм права, суд першої інстанції, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, діяв не як суд, встановлений законом, тому апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування такого рішення та закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК України у редакції, яка була чинною на час вчинення відповідної процесуальної дії, і роз`яснив сторонам їх право на звернення до суду з позовом в порядку адміністративного судочинства.

До аналогічних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного суду у постановах від 24 квітня 2018 року (справа № 401/2400/16-ц) від 30 травня 2018 року (справа № 826/5737/16) та Верховний Суд у постанові від 19.10.2022 року № 447/232/22 та зазначили, що спір, який виник між сторонами, повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у відповідних правовідносинах реалізовував свої контрольні функції у сфері управлінської діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Таким чином, в результаті отримання та розгляду Новоушицькою селищною радою заяв позивача та відповідачів про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а ні у позові, ні у відповідачів не виникли речові права (право цивільне), а Новоушицька селищна рада реалізувала свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Також суд не бере до уваги як необґрунтоване посилання представника позивача ОСОБА_1 на правовий висновок, викладений у постанові Верховного суду від 29.03.2023 року, оскільки цей висновок викладений щодо обставин, які не є аналогічними зі спірними правовідносинами, на яких ґрунтується позов ОСОБА_4 . Крім того, ухвала Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року не перешкоджає ОСОБА_4 звернутися до адміністративного суду, оскільки раніше позивач звертався з позовними вимогами лише до Новоушицької селищної ради, тобто до іншого суб`єктного складу сторін та з іншими позовними вимогами та іншою їх кількістю. Тому у ОСОБА_4 відсутні перешкоди для звернення до адміністративного суду за захистом своїх порушених прав і його право на доступ до суду порушене не буде.

Тому позовні вимоги:

1)визнати незаконними дії Новоушицької селищної ради, що виразились у не розгляді заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок сформованої земельної ділянки, що розташована на території Куражинського старостинського округу Новоушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, кадастровий номер :07:001:0143, яка була подана 12.03.2021 року ОСОБА_4 ;

2)скасувати рішення сесії Новоушицької селищної ради № 36 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 29.04.2021 року в частині надання дозволу ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною виду цільового призначення за рахунок частки сформованої земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0143;

3)скасувати рішення сесії Новоушицької селищної ради № 26 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 25.03.2021 року в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною виду цільового призначення за рахунок частки сформованої земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0143

не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства і повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства, а отже в цій частині справа підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, а клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог:

1)скасувати рішення сесії Новоушицької селищної ради № 26 від 29.07.2021 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» у частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, кадастровий номер :07:001:0149, площею 1,553 га. ОСОБА_2 ;

2)скасувати рішення сесії Новоушицької селищної ради № 36 від 29.07.2021 року «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» у частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, кадастровий номер :07:001:0150, площею 2 га. ОСОБА_5 ,

то цими рішеннями Новоушицькою селищною радою ОСОБА_2 та ОСОБА_5 передано у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства. Тобто, предметом розгляду за цими позовними вимогами є не стільки рішення органу місцевого самоврядування, як суб`єкта, наділеного владно-управлінськими функціями, скільки приватний інтерес щодо набуття права власності на земельні ділянки, належні відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин. Тому ці вимоги повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини рішення від 16.04.2009 № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання. У зв`язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку. У разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (користування), тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації, подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися в порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право. До такого правового висновку дійшов Верховний суд у своїй постанові від 09.06.2021 року № 128/2402/17, а також узгоджуються із правовою позицією, викладеною, зокрема у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.04.2018 у справі №439/1593/16-а, від 29.08.2018 у справі № 623/2207/16-а.

Відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Що стосується позовних вимог:

1)скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0149, площею 1,553 га, з одночасним припиненням у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_2

2)скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :07:001:0150, площею 2 га, з одночасним припиненням у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності ОСОБА_5 ,

то ці вимоги є похідними від спору щодо правомірності виникнення у ОСОБА_2 та ОСОБА_5 права власності на земельні ділянки (вимоги № 5 та № 6), які підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, а отже і ці похідні вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до абзацу 2 ч.1 ст. 19 ЦПК України.

Що стосується позовних вимог:

1)зобов`язати ОСОБА_2 повернути у комунальну власність Новоушицької селищної ради земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0149, площею 1,553 га,

2)зобов`язати ОСОБА_5 повернути у комунальну власність Новоушицької селищної ради земельну ділянку кадастровий номер :07:001:0150, площею 2 га,

то ці вимоги не звернені до суб`єкта владних повноважень і розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 12, 19, 49, 255, 260, 353-355 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити представнику відповідача ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про відмову позивачеві у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог від 12.10.2022 року та заяви про зміну предмета позову від 14.12.2022 року.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_3 про закриття провадження у справі задовольнити частково.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Новоушицької селищної ради, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про скасування рішень, скасування державної реєстрації земельних ділянок та зобов`язання повернути земельні ділянки у комунальну власність в частині позовних вимог:

1)визнати незаконними дії Новоушицької селищної ради, що виразились у не розгляді заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок сформованої земельної ділянки, що розташована на території Куражинського старостинського округу Новоушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, кадастровий номер :07:001:0143, яка була подана 12.03.2021 року ОСОБА_4 ;

2)скасувати рішення сесії Новоушицької селищної ради № 36 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 29.04.2021 року в частині надання дозволу ОСОБА_5 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною виду цільового призначення за рахунок частки сформованої земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0143;

3)скасувати рішення сесії Новоушицької селищної ради № 26 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 25.03.2021 року в частині надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною виду цільового призначення за рахунок частки сформованої земельної ділянки кадастровий номер :07:001:0143.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.А. Мамаєв