ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м.Суми

Справа №592/8690/22

Номер провадження 22-ц/816/439/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пулинця Богдана Анатолійовича

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 січня 2023 року у складі судді Князєва В.Б. , ухвалене в м. Суми,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» (далі ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС») про визнання недійсними положень договору споживчого кредиту.

Свої вимоги мотивувала тим, що з 14 вересня 2021 року між нею та ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» було укладено договір № 14-09-21-02-Ю про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 270000 грн на споживчі цілі, строком на 12 місяців від дати отримання коштів - до 14 вересня 2022 року, а вона зобов`язалася в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, передбачених договором. Проценти за користування кредитом фіксовані та становлять 42 % річних.

Договором встановлено механізм зміни розміру нарахованих відсотків за користування кредитом, який викладено в п. 7.1. та п. 7.2. договору і, який застосовується автоматично при наявності передбачених підстав, є виключним наслідком неналежного виконання зобов`язань, та діє до повного усунення позичальником порушень.

Вказувала, що орієнтована реальна річна процентна ставка складає 46,90 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 143, 93 % від суми кредиту або 388600 грн та включає в себе: 1.8.1 проценти за користування кредитом - 42 %, або 113400 грн; 1.8.2 додаткові та супутні послуги, обов`язкові для отримання кредиту: 1.8.2.1 вартість послуг за вчинення нотаріальних дій - 5200 грн.

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 14 вересня 2021 року між нею та ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фоміною С.А., зареєстрований в реєстрі за № 2797, відповідно до умов якого вона передала в іпотеку ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» належну їй на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначала, що на виконання умов договору вона належним чином, кожного місяця, сплачувала проценти за наданими кредитом у більшому розмірі, ніж визначений графіком, а саме 10000 грн.

Однак станом на дату завершення строку надання кредитних коштів 14 вересня 2022 року вона не має можливості повернути кредит в повному обсязі у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, яке спричинено воєнними діями на території України та втратою частини щомісячного доходу.

При цьому вважала, що умови укладеного договору, викладені в пунктах 1.1., 1.8, 7.1. та 7.2. суперечать вимогам закону, обмежують права споживача, є несправедливими, а тому в порядку Закону України «Про захист прав споживачів» мають бути визнані судом недійсними.

Посилаючись на вищевказані обставини, просила суд визнати недійсними пункти договору № 14-09-21-02-Ю про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладеного 14 вересня 2021 року між нею та ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС», а саме п. 1.1, 7.1, 7.2 в частині встановлення відповідальності у розмірі 720 % річних від суми кредиту, за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором, пені, а також інших штрафних санкцій; визнати недійсним пункт договору № 14-09-21-02-Ю про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, укладеного 14 вересня 2021 року між нею та ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС», а саме 1.8 в частині введення позичальника в оману шляхом замовчування всіх складових загальної вартості кредиту, які впливають на реальну річну процентну ставку, яка складає 46,90 % річних.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 січня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 січня 2023 року заяву ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Пулинець Б.А., посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що п. 1.1., 7.1, 7.2 договору про споживчий кредит відповідач встановив відповідальність у розмірі 720 % річних від суми кредиту, що становить 1944000 за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором, пені, а також інших штрафних санкцій. Вважає, що такі умови договору є несправедливими та недобросовісними, адже встановлена вимога щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) викликає істотний дисбаланс прав та обов`язків на шкоду споживача, та обмежує його права.

Зазначає, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є завищеною не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. ч. 1 та 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Вважає, що зміст пунктів 7.1, 7.2 договору, які є складовою кредитного договору, суперечать вимогам ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», що є підставою визнання його недійсним в частині встановленої відповідальності у розмірі 720 % від суми боргу за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором, пені, а також інших штрафних санкцій згідно ст. 625 ЦК України, відповідно до ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України з моменту укладення договору.

Звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції не врахував, що до даних правовідносин мають застосовуватися саме положення Закону України «Про захист прав споживачів», які є загальними та поширюються на всі договори укладені із споживачами.

Від ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Пулинця Б.А., який підтримав скаргу, представника ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» - адвоката Дударенко А.М., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» про отримання позики на суму 270000 грн (а.с. 98).

14 вересня 2021 року ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту № 14-09-21-02-10 (Інформація, яка надається клієнту до укладення договору про споживчий кредит). ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» проінформувало ОСОБА_1 про кредитування шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 270000 грн на споживчі цілі; термін кредитування строком до 12 місяців; відсотки за користування кредитом у розмірі 42% річних; орієнтована реальна річна процентна ставка 46,90% річних; порядок повернення споживчого кредиту; у випадку порушення позичальником графіку розрахунків, а саме: ненадходження щомісячного платежу в повному обсязі та в строки, передбачені графіком розрахунків, з наступного дня кредит за договором автоматично визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі 720 відсотків річних за користування кредитом. З наступного дня після усунення позичальником порушень виконання зобов`язань у повному обсязі, включаючи сплату нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі 720 відсотків річних, нарахованої пені, а також інших штрафних санкцій, такий кредит вважатиметься кредитом з нормальним режимом сплати, відсотки за користування кредитом нараховуватимуться у розмірі 42%. Позивач підтвердила, що отримала та ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих, виходячи із обраних нею умов кредитування (а.с. 67-71).

14 вересня 2021 року між ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 14-09-21-02-Ю, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальникові у кредит грошові кошти в сумі 270000 грн, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 42 відсотків річних та інші нараховані суми на умовах та в строки, встановлених цим договором.

Кредит надано строком на дванадцять місяців від дати отримання позичальником кредиту, тобто з «14» вересня 2021 року по «14» вересня 2022 року.

Відповідно до п. 1.8. договору, орієнтовна реальна річна процента ставка складає 46,90% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 143,93% від суми кредиту (у процентному виразі) або 388600 грн 00 коп (у грошовому виразі) та включає в себе: проценти (відсотки) за користування кредитом 42,00% від суми кредиту (у процентному виразі) або 113400 грн 00 коп (у грошовому виразі); вартість послуг за вчинення нотаріальних дій 5200 грн 00 коп (у грошовому виразі).

Пунктом 7.1. договором передбачено, що сторони погодили, що у випадку порушення позичальником графіку розрахунків, а саме: ненадходження щомісячного платежу в повному обсязі та в строки, передбачені графіком розрахунків, з наступного дня кредит за договором автоматично визнається кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком відсотки за користування кредитом нараховуються у розмірі 720 відсотків річних за користування кредитом.

Відповідно до п. 7.2 договору з наступного дня після усунення позичальником порушень виконання зобов`язань у повному обсязі, включаючи сплату нарахованих відсотків за користування кредитом в розмірі, передбаченому в п. 7.1 договору, нарахованої пені, а також інших штрафних санкцій, такий кредит вважатиметься кредитом з нормальним режимом сплати, відсотки за користування кредитом нараховуватимуться у розмірі абз. 1 п.1.1 договору 42% (а.с. 7-17).

На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 14 вересня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» належну їй на праві власності квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18-22).

Позивачем надано квитанції про сплату коштів га погашення кредиту (а.с. 23-32).

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, згідно зі статтею 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Суд також дійшов висновку, що позивач погодилася з усіма умовами договору, жодних заперечень щодо його змісту не висловлювала, а тому підстави для визнання недійсними положень договору відсутні.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою-третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

Згідно статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

За приписами статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором;

загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту;

споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб;

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування» реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.

Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково- касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на супровідні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту. Обчислення реальної річної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Якщо договір про споживчий кредит містить умови дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка обчислюється на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.

Відповідно до положень 21 Закону України «Про споживче кредитування» споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.

Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін; За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача.

Постановою Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49 затвердженні Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які розроблено відповідно до Законів України «Про банки і банківську діяльність» «Про Національний банк України», «Про споживче кредитування», встановлено порядок та методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору.

Позивач, обравши спосіб захисту своїх прав шляхом визнання окремих умов кредитного договору недійсним з підстав передбачених статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів», зобов`язаний довести правову та фактичну підстави своїх позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції правильно встановив, що зі змісту паспорту споживчого кредиту від 14 вересня 2021 року, який підписаний ОСОБА_1 , остання письмово підтвердила, що отримала та ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальність вартість кредиту, надані, виходячи із обраних позивачем умов кредитування. Також підтвердила про отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптований договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для позивача, в тому числі в разі невиконання позивачем зобов`язань за таким договором.

Крім того, наведені вище обставини свідчать про те, що при укладенні оспорюваного кредитного договору сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, на момент укладення правочину позивач не заявляв додаткових вимог щодо умов оспорюваного договору та в подальшому виконував його умови, сплачуючи кошти на погашення кредиту. При цьому, позичальнику було надано інформацію щодо орієнтованої сукупної вартості кредиту, процентних ставок, пені, графіку погашення кредиту, відповідальності сторін за невиконання або неналежне виконання договору на підтвердження чого свідчить оспорюваний договір.

Отже, підписанням паспорту споживчого кредиту та кредитного договору, ОСОБА_1 підтвердила факт отримання в повному обсязі інформації (у письмовому вигляді) щодо кредитування та орієнтовної сукупної вартості кредиту. При цьому позивач не скористалася своїм правом на відмову від кредитного договору.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що є несправедливими умови п. 1.1., 7.1, 7.2 договору про споживчий кредит про встановлення відповідальності для позивача у розмірі 720 % річних від суми кредиту за весь час прострочення сплати зобов`язань за договором та пені, оскільки ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на момент укладення кредитного договору вона не була згодна із його умовами, вважала їх відповідно до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими або такими, що не відповідають закону. Вказаний кредитний договір не містить дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позивача, а види відповідальності позичальника покликані забезпечити своєчасне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, а отже не є непропорційно великою сумою компенсації в контексті положень законодавства про захист прав споживачів.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору була ознайомлена із умовами договору, про що свідчить її підпис у кредитному договорі без будь-яких зауважень чи застережень щодо його умов. Отже, волевиявлення позивача було направлене саме на укладення договору та отримання кредиту на визначених у ньому умовах. Крім того, позивач самостійно та добровільно обрала ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» для укладення з ним кредитного договору.

На думку колегії суддів необґрунтованими є посилання в апеляційній скарзі на те що, зміст пунктів 7.1, 7.2 кредитного договору суперечить вимогам ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про наявність підстав для визнання положень кредитного договору недійсним з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів».

Доводи апеляційної скарги про те, що до спірних правовідносин мають застосовуватися саме положення Закону України «Про захист прав споживачів», не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 5 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пулинця Богдана Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: В. І. Криворотенко

С. С. Ткачук