ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 681/514/23

Провадження № 22-ц/4820/1214/23

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р. С., Костенка А. М., Спірідонової Т. В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.,

з участю представника апелянта адвоката Макаренко І.Я.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2023 року, суддя Горщар А.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до Шепетівської районної військової адміністрації про визнання недійсним розпорядження,

встановив:

В квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просила визнати недійсним розпорядження Полонської районної державної адміністрації №477/2010-р від 24.11.2010 року «Про затвердження проекту консервації деградованих та малопродуктивних земель» в частині затвердження проекту консервації деградованих та малопродуктивних земель, що накладаються на належну їй земельну ділянку, яка розташована за межами населеного пункту с. Білецьке Полонського району Хмельницької області, мотивуючи тим, що спірне розпорядження порушує її право власності на земельну ділянку.

Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 21.04.2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі з тих підстав, що спірні правовідносини не пов`язані з питанням права власності на земельну ділянку, виконанням умов цивільно-правової угоди чи порушенням приватного майнового інтересу позивача та не є публічно-правовими.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказала, що оскарження розпорядження голови Полонської РДА від 24.11.2010 року «Про затвердження проекту консервації деградованих та малопродуктивних земель» є приватно-правовим, оскільки спірним розпорядженням було порушено її майнове право щодо земельної ділянки переданої їй у власність.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Встановлено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-7332-СГ від 24.04.2017 року ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку, площею 1,87 га, кадастровий номер :02:001:0136, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с. Білецьке Шепетівського (Полонського) району Хмельницької області.

Також, в провадженні Полонського районного суду Хмельницької області перебуває справа №681/1285/22 за позовом прокурора Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Полонської міської ради до ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ТОВ «А.Т.К.», про витребування земельної ділянки, належної ОСОБА_1 , в обґрунтування якого прокурором зазначено, що спірну земельну ділянку ОСОБА_1 було надано неправомірно, оскільки згідно з розпорядженням Полонської районної державної адміністрації від 24.11.2010 року №477/2010-р «Про затвердження проекту консервації деградованих та малопродуктивних земель», земельна ділянка підлягала консервації шляхом заліснення.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 статті 4, пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України (в редакції, яка була чинною на час вирішення справи судом першої інстанції) передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС України у вказаній редакції).

Аналогічні правила визначення предметної юрисдикції адміністративних судів закріплені у статтях 4 та 19 КАС України у редакції, чинній на час вирішення справи судом апеляційної інстанції та станом на даний час.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 172 ЗК України, консервації підлягають деградовані і малопродуктивні землі, господарське використання яких є екологічно небезпечним та економічно неефективним. Консервації підлягають також техногенно забруднені земельні ділянки, на яких неможливо одержати екологічно чисту продукцію, а перебування людей на цих земельних ділянках є небезпечним для їх здоров`я. Консервація земель здійснюється шляхом припинення їх господарського використання на визначений термін та залуження або заліснення. Консервація земель здійснюється за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на підставі договорів з власниками земельних ділянок. Порядок консервації земель встановлюється законодавством України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , якій на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №22-7332-СГ від 24.04.2017 року було передано у власність земельну ділянку площею 1,87 га, кадастровий номер :02:001:0136, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с. Білецьке Шепетівського (Полонського) району Хмельницької області, звернулася до суду з даним позовом про оскарження розпорядження Полонської районної державної адміністрації від 24.11.2010 року №477/2010-р «Про затвердження проекту консервації деградованих та малопродуктивних земель», яким затверджено проект землеустрою щодо консервації деградованих і малопродуктивних земель на території Білецької сільської ради, загальною площею 55,82 га, серед яких земельна ділянка ОСОБА_1 , шляхом заліснення.

Отже, заявлені у даній справі позовні вимоги направлені, в першу чергу, на захист порушеного, на думку позивача, права власності на спірну земельну ділянку.

Стаття 15 ЦК України надає кожній особі право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У свою чергу, відповідно до частини 4 статті 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать і органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 16 ЦК України, до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої зазначеної статті).

Частина 1 статті 21 ЦК України передбачає, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Відтак, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень (постанова Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі №815/1568/16).

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що спір про скасування розпорядження Полонської районної державної адміністрації від 24.11.2010 року №477/2010-р «Про затвердження проекту консервації деградованих та малопродуктивних земель», в частині земельної ділянки, переданої позивачу у власність, є приватно-правовим та має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням саме цивільного права позивача. При цьому, участь Полонської районної державної адміністрації в якості відповідача у такому спорі не змінюватиме його цивільно-правового характеру.

Правові висновки аналогічного змісту викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №2а-4539/11/0202 та від 07.11.2018 року у справі №2а-4618/10/0308. Крім того, розгляд справ щодо подібних правовідносин здійснювався у порядку господарського судочинства та адміністративного судочинства, що вбачається, зокрема, із постанов Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі №924/1275/19 та Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 03.06.2021 року у справі №814/983/17.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Юрисдикція цивільних справ визначена статтею 19 цього Кодексу, якою передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати суду правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін.

Тому, зважаючи на суб`єктний склад та характер правовідносин у цій справі, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд даного спору має здійснюватися в порядку цивільного судочинства.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

За практикою Європейського Суду з прав людини фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів" (пункт 24 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006, заяви №29458/04, №29465/04).

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що спір, за вирішенням якого до суду звернувся позивач, не стосується захисту прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а стосується його речового права, тому справу необхідно розглядати у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи встановлені обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, оскільки висновки суду першої інстанції про наявність між сторонами ймовірного спору, який має адміністративно-правовий характер, є помилковими і такими, що не ґрунтуються на встановлених обставинах справи та вимогах згаданих вище норм права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Полонського районного суду Хмельницької області від 21 квітня 2023 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 червня 2023 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова