ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 675/1669/22

Провадження № 22-ц/4820/1025/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю позивача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 675/1669/22

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного судового експерта Мельник Марії Василівни про визнання недійсним та скасування висновку судової експертизи, відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та з урахуванням усунення недоліків позовної заяви, просив ухвалити рішення, яким визнати недійсною та скасувати судову експертизу приватного судового експерта Мельник М. В. № 05/17 від 02.02.2017р., притягнути до відповідальності приватного судового експерта ОСОБА_2 у відповідності до ст. 384 КК України, стягнути з приватного судового експерта Мельник М.В. 12243 грн. витрачених ним коштів, а також 150000 грн моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що в 2016 році він звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з позовом про виділення в натурі частки із спільної часткової власності. З метою можливих варіантів виділу належної частини домоволодіння та визначення розміру грошової компенсації, у разі якщо виділ можливий була призначена судова будівельно-технічна експертиза, виконання якої доручено приватному судовому експерту Мельник М. В. За результатами проведеної експертизи було складено висновок № 05/17 від 02.02.2017 року щодо обставин вищезазначеної справи. Проте позивач вважає, що висновки викладені у вказаному висновку експерта щодо неможливості розподілу житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями в натурі без порушення встановлених норм ДБН, є неправдивими та не відповідають дійсності. Також вважає, що вказаним експертом значно завищена вартість майна, яке досліджувалось.

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 надав інший висновок судового експерта Марченкова Г. Г. № 40/20 від 20.10.2020 року, в якому зазначено, що поділ спірного житлового будинку та господарських будівель можливий лише у частках наближених до ідеальних. А також визначено вартість будинку 75458 грн., що суттєво відрізняється від вартості, визначеної експертом Мельник М.В. 126295. Крім того в оспорюваній експертизі вартість майна також різниться з довідкою КП «Шепетівське БТІ» від 03.09.2012 № 471.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив задоволити його позовні вимоги.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25.11.2022 року відмовлено у відкриті провадження у справі в частині позовної вимоги ОСОБА_1 про притягнення приватного судового експерта ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за ст. 384 КК України. В частині інших вимог відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2023 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено.

ОСОБА_1 не погодився з таким рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги.

Вказує, що Шепетівський міськрайонний суд при ухваленні рішення від 15.02.2017р., яким відмовив в задоволенні його, ОСОБА_1 , позову, взяв до уваги саме оскаржуваний висновок експерта Мельник М.В. Так, у своєму висновку ОСОБА_2 провела невірні, на думку апелянта, розрахунки, що призвело до завищення ціни домоволодіння, а також вказала про неможливість визначити можливі варіанти розподілу житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами в натурі. На думку апелянта, саме такий невірний висновок експерта став підставою для ухвалення рішення, яким йому відмовлено в позові.

Апелянт вказує, що маючи сумніви в експертному висновку ОСОБА_2 , звернувся до іншого експерта ОСОБА_3 за висновком якого вартість будинковолодіння суттєво відрізняється від вартості, визначеної експертом Мельник М.В. Зокрема, ОСОБА_3 визначив вартість домоволодіння у розмірі 75458 грн., а ОСОБА_2 визначила вартість домоволодіння у розмірі 126295 грн.

Так, ОСОБА_2 в своєму висновку зазначила невірні обставини та перекрутила інформацію. У висновку зазначила про наявність двохповерхового гаражу, якого на справді немає бо він розвалений. Вказала , що підлога у хліву глинобитна, хоча там - цементна стяжка; вказала, що вікна подвійні, хоч на справді вікна одинарні; вказала, що в підвалі цементна стяжка, хоча там глинобитна, помилково вказала, що дах та покрівля на хліві «Б» скатний з деревини кругляку, хоча там тернівка, а на хліві «Е» - шифер. Так само і щодо будинку, у висновку вказано, що покрівля на будинку дах скатний з дерев`яного брусу, хоча там тернітка.

Отже, посилаючись на вищенаведені обставини, вважає складений експертом Мельник М.В. висновок неправомірним.

В інших своїх доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 наводить цілий ряд обставин, що мали місце протягом 2017-2022 роках, а також дає оцінку судовим рішенням ухваленим по в інших судових справах.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважає, що оскаржуване судове рішення, ухвалене з дотриманням норм процесуального права, а також з правильним застосуванням норм матеріального права. Так, вказує, що в оскаржуваному рішенні суд послався на докази, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі на постанову Хмельницького апеляційного суду від 01.03.2021р., де було надано оцінку висновку судового експерта Марченкова Г.Г. № 40/20 від 20.10.2020р., яким експерт фактично підтвердив відсутність технічної можливості поділу спірного будинковолодіння відповідно до розміру часток співвласників і фактичну зміну їх часток.

Також вказує, що Законом України «Про судове експертизу» не передбачення оскарження висновків експертиз в порядку цивільного судочинства шляхом подання окремих позовів про визнання їх недійсними.

ОСОБА_2 вважає доводи апеляційної скарги такими, що не мають відношення до вирішення цього спору по суті й такими, що не заслуговують на увагу. Тому просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , в якому просив суд, враховуючи вартість його частки у грошових внесках з нарахованими відсотками, грошовою компенсацією та індексацією виділити в натурі належні йому у спільній частковій власності 3/8 частини жилого будинку з належними надвірними будівлями в АДРЕСА_1 .

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.02.2017 року в справі № 688/4042/16-ц в даному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось, набрало законної сили 28.02.2017 року.

В обґрунтування даного рішення суд як доказ прийняв висновок приватного судового експерта Мельник М. В. № 05/17 від 02.02.2017 року, наданого на виконання ухвали суду від 04 січня 2017 року про призначення по справі судової технічно-будівельної експертизи.

За даним висновком визначити можливі варіанти розподілу житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами в натурі неможливо в зв`язку з тим. що площа частки житлового будинку менше нормативно допустимої.

В подальшому, ОСОБА_1 не погоджуючись з вищевказаним висновком експерта, звернувся до судового експерта Марченкова Г. Г. з проханням про проведення експертизи. У висновку судового експерта Марченкова Г. Г. № 40/20 від 20.10.2020 року зазначено, що поділ спірного житлового будинку та господарських будівель можливий, однак лише у частках наближених до ідеальних.

З врахуванням вказаного висновку експерта Марченкова Г. Г., позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення суду від 15.02.2017 року за нововиявленими обставинами. Проте, ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 03.07.2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 27.07.2017 року, та постановою Верховного Суду від 16.05.2019 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.02.2017 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

В послідуючому ОСОБА_1 зв`язку з вищевказаними обставинами з посиланням на висновок експерта Марченкова Г.Г. в серпні 2020 року звернувся до суду з позовом про поділ в натурі частки у спільній частковій власності того ж спірного об`єкту нерухомості.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області 23.12.2020 року в справі № 688/2292/20 в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 01.03.2021 року рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23.12.2020 року змінено, викладено мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

В даній постанові судом апеляційної інстанції надано оцінку висновку судового експерта Марченкова Г. Г. № 40/20 від 20.10.2020 року. Зазначено, що запропонований експертом варіант поділу будинку, виходячи з конструктивних особливостей і планування, визначений з відхиленням від норм ДБН. Матеріали справи не містять доказів того, що перепланування у житловому будинку не призведуть до погіршення його технічного стану. Ураховуючи наведене, судом апеляційної інстанції зазначено, що зібрані докази підтверджують відсутність технічної можливості поділу спірного будинковолодіння відповідно до розміру часток співвласників і фактичну зміну їх часток.

Постанова Хмельницького апеляційного суду від 01.03.2021 року в касаційному порядку оскаржена не була.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За нормами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки визначає Закон України «Про судову експертизу».

Відповідно до положень Закону України «Про судову експертизу» незалежність судового експерта та правильність його висновку забезпечуються процесуальним порядком призначення судового експерта, кримінальною відповідальністю судового експерта за дачу свідомо неправдивого висновку та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, можливістю призначення додаткової та повторної судової експертизи.

Висновок експерта є згідно до положень ст. 110 ЦПК України доказом, який не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 ЦПК України.

Незгода сторони з висновком експертизи, неповні відповіді є підставою для пропозиції експертам дати усні пояснення до свого висновку, або для призначення додаткової експертизи чи повторної у межах справи, по якій призначалася судова експертиза, відповідно до вимог ЦПК України.

Положеннями Закону України «Про судову експертизу» не передбачено можливості оскарження висновків експертизи в порядку цивільного судочинства у разі незгоди позивача, або відповідача по цивільній справі, у якій призначалася експертиза, з висновками експертів, шляхом подання окремого позову про визнання висновків експертиз недійсними.

Отже, висновок експерта є результатом проведення експертизи, викладений у вигляді докладного опису проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або суддею чи судом, що доручив проведення експертизи, а тому такий висновок не може вважатися актом державного чи іншого органу і оспорюватися в судовому порядку. А відтак, висновок експерта, в розумінні ст. 202 ЦК України, не є правочином, а тому не може бути визнаний судом недійсним.

Незгода позивача з оцінкою доказів, в тому числі і висновками судових експертиз, може бути підставою для призначення повторної експертизи або оскарження судового рішення, в обґрунтування якого покладено висновок експерта в апеляційному та касаційному порядку, визначеному нормами ЦПК України, а не шляхом пред`явлення позову про визнання висновків експертиз недійсними.

Як вбачається з матеріалів справи рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.02.2017 року (справа № 688/4042/16-ц), в обґрунтування якого взято висновок приватного судового експерта Мельник М. В. № 05/17 від 02.02.2017 року, в апеляційному порядку оскаржено не було, набрало законної сили. А в ході розгляду справи ОСОБА_1 не заявляв клопотання про призначення повторної експертизи.

Крім того в ході розгляду справи № 688/2292/20 судовими рішеннями було встановлено відсутність технічної можливості поділу спірного будинковолодіння відповідно до розміру часток співвласників і фактичну зміну їх часток. При цьому судом було надано оцінку і висновку судового експерта Марченкова Г. Г. № 40/20 від 20.10.2020 року, на який посилається позивач як доказ в даній справі.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в позові з тих підстав, що спір про визнання недійсним висновку експерта не відповідає встановленим законом способам захисту прав та наведені позивачем доводи та мотиви не дають підстав вважати оскаржуваний висновок приватного судового експерта Мельник М. В. № 05/17 від 02.02.2017 року незаконним, а сам позов є безпідставним.

Доводи апеляційної скарги, щодо необґрунтованості висновку суду про відмову в позові з посилання на незаконність висновку експерта з вищевказаних підстав слід відхилити. Такі доводи фактично зводяться до обґрунтувань апеляційної скарги тими ж обставинами, що і у позовній заяві, яким надана належна правова оцінка судом першої та апеляційної інстанцій.

Інші доводи апеляційної скарги не стосуються предмету даного спору та є оцінкою судових рішень в інших судових справах, які набрали законної сили.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 червня 2023 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова