Номер провадження 2/754/2/23
Справа №754/4330/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(повнк рішення суду виготовлено 07.04.2023)

04 квітня 2023 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Гончаренко М.М., справа № 754/4330/14-ц

Акціонерне товариство «УкрСиббанк» - позивач за первісним позовом і відповідач за зустрічним позовом

ОСОБА_1 - відповідач за первісним позовом і позивач за зустрічним позовом

Вимоги позивача за первісним позовом: стягнення кредитної заборгованості

Вимоги позивача за зустрічним позовом: визнання недійсним договору

ОСОБА_2 - адвокат АТ «УкрСиббанк»

Решетнік Ю.І. - представник АТ «УкрСиббанк»

Дзюба Г.В. - представник ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

АТ «УкрСиббанк» до суду подано позов, вимоги якого збільшувались і в якому посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 договірних зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.05.2008, АТ «УкрСиббанк» просить стягнути з ОСОБА_1 визначену станом на 10.01.2022 заборгованість за цим договором у сумі: 185395,06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 10.01.2022 становить: 5097937,74 грн. і яка складається з: 78203,79 доларів США - кредиту, 93004,22 доларів США - процентів за користування кредитом, 14186,55 доларів США - процентів за користування грошовими коштами понад встановлений договором строк. а також АТ «УкрСиббанк» просить стягнути з ОСОБА_1 суми судового збору

ОСОБА_1 подано зустрічний позов у якому посилаючись на порушення прав споживача ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0 від 23.05.2008.

Справа № 754/4330/14-ц перебувала в провадженні різних суддів.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 01.04.2014 (суддя: Буша НД.) відкрито провадження у справі.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.09.2014 (суддя: Буша НД.) зустрічний позов об`єднано з первісним.

Із-за тривалої хвороби судді Буша Н.Д. справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.04.2016 (суддя: Ярошенко С.В.) справу прийнято до свого провадження новим головуючим.

У зв`язку із закінченням повноважень у судді: Ярошенко С.В. справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.01.2017 (суддя: ОСОБА_3) справу прийнято до свого провадження новим головуючим.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25.05.2018 (суддя: ОСОБА_3) по справі призначено підготовче провадження.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.12.2019 (суддя: ОСОБА_3) закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05.11.2020 (суддя: ОСОБА_3) за заявою сторони ОСОБА_1 у справі призначено судову почеркознавчу експертизу.

Листом КНДІСЕ від 28.04.2021 справу повернуто до суду без проведення експертизи з причин не проведення оплати експертизи стороною ОСОБА_1 ..

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.06.2021 (суддя: ОСОБА_3) поновлено провадження у справі.

У зв`язку із звільненням судді: ОСОБА_3 справу передано на повторний автоматизований розподіл.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.11.2021, новим головуючим прийнято справу до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.09.2022 за клопотанням сторони ОСОБА_1 по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено КНДІСЕ та на вирішення експерта поставлено питання, про яке просила сторона ОСОБА_1 : «Чи виконані підписи від імені ОСОБА_1 , які містяться у «Додаток № 2 Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», який є невід`ємною частиною договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23.05.2008, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 ».

Згідно висновку експертів за результатам и проведення судової почеркознавчої експертизи у цивільній справі № 754/4330/14-ц від 25.01.2023 № 28139/28140/22-32, підписи від імені ОСОБА_1 виконано ОСОБА_1 ..

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2023 поновлено провадження у справі.

Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.02.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні представник АТ «УкрСиббанк» первісний позов підтримав та зустрічний позов не визнав, а представник ОСОБА_1 первісний позов не визнав та підтримав зустрічний позов.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи суд у судовому засіданні встановив наступне.

Між АКІБ «УкрСиббанк» і ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 23.05.2008 за яким ОСОБА_1 надано кредит у сумі: 100000 доларів США, що дорівнювало 485000 грн. за курсом НБУ на день укладення договору. Термін надання кредиту з 23.05.2008 і повернення не пізніше 24.05.2038. Кредит разом процентами мав погашатись щомісячними платежами відповідно до встановленого сторонами договору графіку. Цільове призначення кредиту - кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме: придбання квартири. Розділом 6 даного договору передбачено право вимоги банку на дострокове повернення кредиту у разі порушення позичальником умов договору про повернення кредитної заборгованості.

ОСОБА_1 кредит отримав, квартиру придбав, що ніким не спростовувалось у судовому засіданні.

Як вказує АТ «УкрСиббанк» ОСОБА_1 не виконано належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором.

13.01.2014 АТ «УкрСиббанк» рекомендованим листом направив ОСОБА_1 вимогу про сплату кредитної заборгованості.

Пред`явивши зустрічний позов сторона ОСОБА_1 в зустрічному позові переписує відоме їй чинне законодавство про захист прав споживачів та іпотечне законодавство і вказує на те, що до укладення кредитного договору ОСОБА_1 не було попереджено про основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу за договором споживчого кредиту в тому числі й не попереджено про існування валютних ризиків за вказаним договором. Також, кредитним договором чітко не погоджено процентну ставку.

Перевіряючи обґрунтованість зустрічних позовних вимог суд у судовому засіданні встановив наступне.

ОСОБА_1 укладено і підписано договір про надання споживчого кредиту № 0 від 23.05.2008.

Відповідно до положень абзацу четвертого п. 1.1. договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23.05.2008, позичальник, укладаючи цей договір, усвідомлює можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту при отриманні кредитних коштів та їх використанні за цільовим призначенням згідно умов даного договору, внаслідок чого може виникнути потреба у доплаті позичальником за рахунок власних коштів повної вартості продукції (товару/робіт/послуг), яку останній придбаває за рахунок кредитних коштів банку.

Відповідно до п. 7.13. договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23.05.2008, позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обов`язки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього договору та що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також, що перед укладенням цього договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 1.3.1. договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23.05.2008, за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється в розмірі 13,00 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки вказаної в п. 1.3.1. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості.

Вищезазначене свідчить, що доводи сторони ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 не було попереджено про основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу за договором споживчого кредиту в тому числі й не попереджено про існування валютних ризиків за вказаним договором, а також кредитним договором чітко не погоджено процентну ставку є повністю безпідставними та повністю спростовуються умовами письмового договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23.05.2008, який ОСОБА_1 підписав, а питання іпотеки взагалі не є предметом даного спору.

Також при детальному з`ясуванні безпосередньо в судовому засіданні процентної ставки, суду не надано жодних доказів, які свідчили про зміну процентної ставки вказаної в п. 1.3.1. договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23.05.2008.

Переписуючи у зустрічному позові відоме стороні ОСОБА_1 чинне законодавство про захист прав споживачів та іпотечне законодавство, сторона ОСОБА_1 ні в зустрічному позові, ні в судовому засіданні детально не змогла довести конкретними правовими та допустимими доказами, яким конкретно нормам права не відповідає в цілому договір про надання споживчого кредиту № 0 від 23.05.2008 або які конкретні умови договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23.05.2008 не відповідають нормам права і яким саме.

Вищевикладене дає суду правові підстави для висновку, що позовні вимоги за зустрічним позовом є недоведеними та безпідставними.

Згідно ст. ст. 514, 625, 1050, 1054 ЦК України, 1. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 2. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 1. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 2. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 3. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 у справі № 757/1782/18: «Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.».

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог АТ «УкрСиббанк», стороною Луція І.О. суду не надано.

Визначений стороною АТ «УкрСиббанк» математичний розрахунок кредитної заборгованості про яку йдеться в первісному позові, стороною ОСОБА_1 не спростовувався.

З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги АТ «УкрСиббанк» обґрунтованими.

За таких обставин, первісний позов задовольняється, а в задоволенні зустрічного позову відмовляється.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати покладаються на ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити первісний позов.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, , адреса листування: м. Київ, вул. Мечнікова, 11) за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 23.05.2008: 185395,06 доларів США - заборгованості за кредитом і процентами та 3654 грн. - судового збору.

У задоволенні зустрічного позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: