Справа № 274/5789/22 Провадження № 2/0274/335/23
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
10.04.23 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку загального позовного провадженні цивільну справу за позовомОСОБА_1
доСеменівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, представниками якої є Семенюк Н.В., ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:1) ОСОБА_3 , 2) ОСОБА_4 ,
провизнання права власності на земельну частку (пай),
ОСОБА_1 звернувся з позовом, у якому просить визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 2,46 умовних кадастрових гектара, яка розташована на території с. Садки Семенівської об`єднаної територіальної громади Бердичівського району Житомирської області.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_5 та прийняв спадщину, проте постановою нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), належну ОСОБА_5 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на неї. ОСОБА_5 була членом Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Постишева, правонаступником якого є Колективне сільськогосподарське підприємство "Хлібороб", проте її не було включено до списку, який є додатком до державного акту на право колективної власності по Колективному сільськогосподарському підприємству "Хлібороб".
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомили, проте від них надійшли заяви від 23.12.2022 р., у яких вони просять проводити розгляд справи за їх відсутності та зазначають, що не заперечують щодо задоволення позовних вимог, самостійних вимог до ОСОБА_1 та Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області до справі не мають (а. с. 36, 37).
Семенівська сільська рада Бердичівського району Житомирської області проти позову заперечила, посилаючись на відсутність обставин, які у відповідності то законодавства України є обов`язковими умовами для набуття ОСОБА_5 права на земельну частку (пай) у праві колективній власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб".
Судом з`ясовано, що на ім`я ОСОБА_5 25.04.1976 р. було видано трудову книжку колгоспника, у якій вказано, що, зокрема, рік вступу у члени колгоспу 1975, колгосп ім. Постишева (а. с. 7).
З цієї трудової книжки також випливає, що ОСОБА_5 працювала у колгоспі ім. Постишева, а у подальшому у Колгоспі ім. Калініна та Колективному сільськогосподарському підприємстві "Хлібороб", з 1975 р. та була звільнена на підставі протоколу № 1 від 26.06.1995 р. з членів колгоспу та роботи у зв`язку з переводом в інше підприємство, тобто пропрацювала близько двадцяти років.
З наведеного випливає, що ОСОБА_5 у 1975 р. була прийнята до складу членів колгоспу ім. Постишева, у подальшому була членом створеного на його базі колгоспу ім. Калініна, правонаступником якого є Колективне сільськогосподарське підприємство"Хлібороб", її було виключено з членів останнього на підставі протоколу № 1 від 26.06.1995 р.
Відповідно до статті 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України . Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.
Згідно з частинами першою п`ятою статті 10 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у тимчасове користування, у тому числі на умовах оренди. Право підприємства на земельну ділянку зберігається при входженні його до складу агропромислових об`єднань, комбінатів, агрофірм та інших формувань. Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України, Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Члену підприємства, який побажав вийти з його складу, земельна ділянка надається із земель сільськогосподарських угідь підприємства, придатних для сільськогосподарського виробництва, в частині, що припадає на одного члена підприємства. Розподіл земель колективної власності підприємства здійснюється відповідно до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".
Таким чином ОСОБА_5 після припинення членства у Колективному сільськогосподарське підприємство "Хлібороб" набула право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом, а побажавши вийти зі складу зазначеного підприємства, вона отримала право на отримання земельної ділянки із земель сільськогосподарських угідь підприємства, придатних для сільськогосподарського виробництва, в частині, що припадає на одного члена підприємства.
Між тим, ОСОБА_5 не було включено до списку, який є додатком до державного акту серії ЖТ 02-21 № 000024, який було видано 01.04.1996 р., на право колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб" на території Садківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, що підтверджується листом від 14.02.2022 р. Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (а. с. 9).
На підставі викладеного Суд робить висновок, що ОСОБА_5 , яка з 1975 р. по 1995 р., тобто близько двадцяти років, була членом колгоспів та колективних сільськогосподарських підприємств, де і працювала, протиправно не була внесена до списку громадян членів Колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб", які мають право на земельну частку (пай), невнесення її до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, не могло позбавити її права на земельну частку (пай), а відтак ОСОБА_5 набула право на цю земельну частку (пай).
Розмір земельної частки (паю) по Колективному сільськогосподарському підприємству "Хлібороб" в умовних кадастрових гектарах складає 2,41 га, що підтверджується листом від 10.02.2022 р. Архівного відділу Бердичівської районної державної адміністрації Житомирської області (а. с. 8).
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.08.2016 р. (а. с. 6).
ОСОБА_1 є сином, ОСОБА_3 дочкою ОСОБА_5 , чоловіком останньої до дня її смерті був ОСОБА_4 , які є її спадкоємцями за законом, що випливає з довідки від 22.11.2022 р. приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. (а. с. 22).
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 Цивільного кодексу України).
Таким чином до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у разі прийняття ними спадщини після смерті ОСОБА_5 у рівних частках (частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, частина перша статті 1267 Цивільного кодексу України) мали перейти права та обов`язки (спадщина) ОСОБА_5 у тому числі право останньої на земельну частку (пай) розміром 2,46 умовних кадастрових гектара, яка розташована на території с. Садки Семенівської об`єднаної територіальної громади Бердичівського району Житомирської області (у праві колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб).
У матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких Суд може з`ясувати, чи прийняли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщину після смерті ОСОБА_5 .
Якщо так, то, як вказувалось вище, вони не заперечують проти задоволення позову, а тому право на земельну частку (пай) розміром 2,46 умовних кадастрових гектара, яка розташована на території с. Садки Семенівської об`єднаної територіальної громади Бердичівського району Житомирської області, може бути визнано за ОСОБА_1 за умови, якщо він прийняв спадщину, оскільки частиною другою статті 1274 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.
Якщо ж ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 , то до них не переходило її право на земельну частку (пай) розміром 2,46 умовних кадастрових гектара, яка розташована на території с. Садки Семенівської об`єднаної територіальної громади Бердичівського району Житомирської області, а тому це право може бути визнано за ОСОБА_1 за умови, якщо він прийняв спадщину.
Постановою від 22.11.2022 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, розташовану на території Садківської сільської ради Семенівської об`єднаної територіальної громади Бердичівського району Житомирської області після смерті ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю у нього документа, що посвідчує це право ОСОБА_5 (а. с. 21), що також вказує на те, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5
ОСОБА_1 не подано доказів, що йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) розміром 2,46 умовних кадастрових гектара, яка розташована на території с. Садки Семенівської об`єднаної територіальної громади Бердичівського району Житомирської області після смерті ОСОБА_5 .
Однак не викликає будь-якого сумніву, що у разі звернення ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука В.А. з заявою про видачу такого свідоцтва йому також буде відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю необхідних для цього документів, а саме відповідного сертифіката на право на земельну частку (пай).
Як було встановлено Судом вище, ОСОБА_5 набула право на земельну частку (пай) у праві колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб", це право успадкував її син ОСОБА_1 , проте він не можуть отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права на земельну частку (пай).
Згідно з частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Зважаючи на наведене, Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 як спадкоємець за законом матері ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, набув право на земельну частку (пай) розміром 2,46 умовних кадастрових гектара на території на території с. Садки Семенівської об`єднаної територіальної громади Бердичівського району Житомирської області (у праві колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб").
Враховуючи викладене, Суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
2. Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 2,46 умовних кадастрових гектара на території на території с. Садки Семенівської об`єднаної територіальної громади Бердичівського району Житомирської області (у праві колективної власності на землю Колективного сільськогосподарського підприємства "Хлібороб").
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут