Справа №336/3081/23
Провадження №2-з/336/5/2023
УХВАЛА

про повернення заяви

07 квітня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Звєздова Н.С., розглянувши подану в порядку позовного провадження заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» про витребування доказів по справі, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з поданою в порядку позовного провадження заявою про витребування доказів по справі, в якій просить суд: 1) витребувати у ТДВ «СК «КРЕДО» надати ОСОБА_1 письмові відповідь за результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування від 01.11.2022 та повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку від 01.11.2022; 2) витребувати у ТДВ «СК «КРЕДО» надати ОСОБА_1 копії документів (оцінки, експертизи його пошкодженого автомобіля марки «Honda Pilot», реєстраційний номер НОМЕР_1 ), на підстав яких мало бути оцінено розмір заподіяної йому шкоди в результаті ДТП від 26.09.2021. Судові витрати покласти на відповідача.

Дослідивши матеріали поданої заяви (позовної) заяви, з метою повного та об`єктивного розгляду справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу особа має право звернутися до суду (ст. 16 ЦК України).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказаний перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

За змістом положень вище зазначених норм права розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Суд забезпечує захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються, шляхом здійснення провадження у справах.

При цьому суд має встановити наявність в особи суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких особа звернулася до суду, адже на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Крім того, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Для ефективного судового захисту цивільного права або інтересу важливим також є обраний зацікавленою особою спосіб захисту, який має відповідати природі такого права або охоронюваного законом інтересу, характеру незаконного посягання та бути ефективним.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

У позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги та викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а й мають бути зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Від змісту позовної заяви залежать дії суду щодо вирішення питання проведення подальших процесуальних дій по розгляду справи по суті, про визначення обставин, що мають значення для її вирішення, визначення суб`єктного складу спірних правовідносин, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовних вимог залежить і позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, для реалізації якого має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Тому позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо дотримання процесуального порядку форми та змісту позовної заяви.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають із встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 263-267 ЦПК України. У ній, зокрема, має бути зазначено й висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Тобто, в позовній заяві має міститись посилання на те, до кого пред`явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); докази, що підтверджують ці обставини.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Беручи до уваги предмет спору, заявлені вимоги і наявні у матеріалах справи докази, а також враховуючи, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, суд приходить до висновку. що подана ОСОБА_2 позовна заява, це заява про витребування доказів, подана відповідно до положень глави 5 ЦПК України «Докази та доказування».

Відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно п.4 ч.2 ст.84 ЦПК України, у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено про те, які вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У відповідності до ч.5 ст.84 ЦПК України, суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону.

Вивчивши подану в порядку позовного провадження заяву про витребування доказів суд вважає, що вона підлягає поверненню з наступних підстав.

Витребування доказів є одним із способів їх забезпечення судом (ч.2 ст.116 ЦПК України).

Судом встановлено, заяву про витребування доказів подано без додержання вимог ст.83 та ст.117 ЦПК України.

Так, порядок та умови подання доказів, визначені положеннями ст.83 ЦПК України, згідно частин першої-третьої якої сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду; позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

З наданих суду матеріалів не вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами до ТДВ «СК «КРЕДО» щодо відношення свого порушеного права (ст.16 ЦК України) і така позовна заява прийнята судом до свого провадження.

Крім того, ч.3 ст.117 ЦПК України також передбачає, що за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, повинен додаватись до заяви.

Одночасно заявнику повідомляється, що у відповідності до п.4 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», в якому ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: заяви про забезпечення доказів або позову, які подано фізичною особою 0,2 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу, що складає 536 грн.80 коп.

ОСОБА_1 звертаючись до суду з вимогою про витребування/ забезпечення доказів не долучив документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч.4 ст.117 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без дотримання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, подана в порядку позовного провадження заява ОСОБА_2 про витребування доказів підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 83,84,117, 260, 354 ЦПК, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Подану в порядку позовного провадження заяву ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «КРЕДО» про витребування доказів по справі повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення вказаної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.С. Звєздова