ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 червня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/2468/22

Головуючий у першій інстанції - Бездідько В. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/811/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:

стягувач: ОСОБА_1

боржник: ОСОБА_2

третя особа по справі: Яблунівська об`єднана територіальна громада, як орган опіки та піклування

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Бездідька В.М. від 06 квітня 2023 року, місце постановлення ухвали м.Прилуки, дата складання повного тексту ухвали 07 квітня 2023 року, у справі за поданням державного виконавця Прилуцького відділу Державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення розшуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини у батька та повернення дитини у місце її проживання,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року державний виконавець Прилуцького відділу ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернулась до суду із поданням про оголошення розшуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Подання державного виконавця обґрунтовано тим, що на виконанні у Прилуцькому відділі ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження АСВП НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа №2/742/1068/22 від 29.11.2022 року, виданого Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про відібрання у ОСОБА_2 малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повернення дитини за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 01.12.2022 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Виїздами державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що двері будинку ніхто не відкрив, про що складено відповідні акти від 02.12.2022 року та від 20.12.2022 року. 20.01.2023 року державним виконавцем було складено акт, згідно якого ОСОБА_2 , разом із сином ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Старшим державним виконавцем Деснянського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 07.02.2023 року та 14.03.2023 року було складено акти за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до яких, при виході за вищевказаною адресою, двері ніхто не відчинив, встановити факт проживання неможливо. За даних обставин, державний виконавець Прилуцького відділу ДВС у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції звернулась до суду із поданням про оголошення розшуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.04.2023 року подання задоволено. Судом оголошено розшук ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Копію ухвали судом направлено до Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області, для виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 06.04.2023 року, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця про оголошення розшуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції від 06.04.2023 року незаконно задоволено подання державного виконавця про оголошення розшуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що акт державного виконавця, складений без участі свідків, не може бути єдиною підставою для оголошення розшуку. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не прийнято до уваги тих обставин, що державним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів про відсутність боржника за місцем його фактичного проживання: АДРЕСА_2 , чи проживання іншої особи за цією адресою, в матеріалах справи відсутні пояснення родичів і сусідів з приводу знаходження особи. Доводи апеляційної скарги вказують, що в матеріалах справи відсутні відповідні докази, які б підтверджували вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місцезнаходження боржника, і вказана обставина може призвести до безпідставного оголошення розшуку, оскільки відсутні докази щодо ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. Апелянт, із посиланням на статтю 438 ЦПК України, на статтю 36 Закону України ''Про виконавче провадження'', стверджує про необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 06.04.2023 року, та втручання у приватне життя боржника, оскільки боржник не переховується, і добровільно з`являвся до Деснянського ВДВС м.Київ ЦМУМЮУ (м.Київ) з підстав відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, повідомивши своє фактичне місце проживання. Доводи апеляційної скарги вказують, що боржником було подано до суду відповідні документи, із зазначенням його місця проживання та дитини ОСОБА_3 , а саме, АДРЕСА_2 . Доводи апеляційної скарги зазначають, що наведені у поданні державного виконавця обставини та додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що переконливо свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення, у зв`язку з чим правові підстави для оголошення дитини в розшук, відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.04.2023 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 06.04.2023 року. При цьому, ОСОБА_1 повідомляє, що 02.05.2023 року дитину було розшукано у Вишгородському районі, наразі дитина проживає за місцем свої реєстрації.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, представник ОСОБА_2 - адвокат Зарічна Л.А. підтримала вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, ОСОБА_1 та її представник - адвокат Дуденок О.О. просили залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.04.2023 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 06.04.2023 року.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, представник третьої особи по справі, Яблунівської об`єднаної територіальної громади, як органу опіки та піклування, ОСОБА_4 , просила залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.04.2023 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 06.04.2023 року.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_2 , представник Прилуцького відділу Державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явились. Від Прилуцького відділу Державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про розгляд даної справи за відсутності представника. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2022 року (а.с.88-90, том 1), залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 07.03.2023 року (а.с.193-199, том 1), позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини - задоволено. Відібрано у ОСОБА_2 малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вирішено повернути його за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 . Судом вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами. Допущено негайне виконання рішення суду в частині відібрання дитини.

29.11.2022 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист у даній справі №742/2468/22 про відібрання дитини у батька та повернення дитини у місце її проживання (а.с.206, том 1).

01.12.2022 року державним виконавцем Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 (а.с.207, том 1) з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, виданого 29.11.2022 року.

Виїздами державного виконавця Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що двері будинку ніхто не відкрив, про що було складено відповідні акти від 02.12.2022 року та від 20.12.2022 року (а.с. 208, 209, том 1).

Як вбачається з копії акту від 29.03.2023 року (а.с.222, том 1) та копії пояснення від 13.02.2023 року (а.с.223, том 1), ОСОБА_2 проживає з дитиною ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно копії відповіді Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 21.03.2023 року на звернення ОСОБА_1 , адресоване Уповноваженому Президента з прав дитини з приводу сприяння розшуку малолітнього сина, та реагування до компетентних органів для усунення свавілля фізичною особою батька, який незаконно утримує дитину у невідомому місці (а.с.226, том 1), встановлено, що імовірно, малолітній ОСОБА_3 проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_2 в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаним листом ОСОБА_1 роз`яснено, що у разі документального спростування факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за вищевказаною адресою, і встановлення умисного невиконання рішення суду щодо відібрання дитини, державний виконавець в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 звернеться до суду із поданням щодо оголошення його в розшук.

07.02.2023 року, 14.03.2023 року старшим державним виконавцем Деснянського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м.Київ), складено акти державного виконавця (а.с.210,211, том 1), згідно яких, при виході за адресою: АДРЕСА_2 , двері ніхто не відчинив, встановити факт проживання ОСОБА_2 за вищевказаною адресою не виявилось можливим.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.04.2023 року, враховуючи, що на час розгляду подання державного виконавця про оголошення розшуку, місце проживання дитини ОСОБА_3 невідоме, і в результаті проведення виконавчих дій воно не встановлено, а доводи представника боржника не спростовують підстави звернення державного виконавця з поданням про оголошення розшуку дитини, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця про оголошення розшуку, та оголошення розшуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 06.04.2023 року про задоволення подання державного виконавця про оголошення розшуку, та оголошення розшуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють дані правовідносини, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 06.04.2023 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що акт державного виконавця, складений без участі свідків, не може бути єдиною підставою для оголошення розшуку. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не прийнято до уваги тих обставин, що державним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів про відсутність боржника за місцем його фактичного проживання: АДРЕСА_2 , чи проживання іншої особи за цією адресою, в матеріалах справи відсутні пояснення родичів і сусідів з приводу знаходження особи. Доводи апеляційної скарги вказують, що в матеріалах справи відсутні відповідні докази, які б підтверджували вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місцезнаходження боржника, і вказана обставина може призвести до безпідставного оголошення розшуку, оскільки відсутні докази щодо ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням. Апелянт, із посиланням на статтю 438 ЦПК України, на статтю 36 Закону України ''Про виконавче провадження'', стверджує про необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 06.04.2023 року, та втручання у приватне життя боржника, оскільки боржник не переховується, і добровільно з`являвся до Деснянського ВДВС м.Київ ЦМУМЮУ (м.Київ) з підстав відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1, повідомивши своє фактичне місце проживання. Доводи апеляційної скарги вказують, що боржником було подано до суду відповідні документи, із зазначенням його місця проживання та дитини ОСОБА_3 , а саме, АДРЕСА_2 . Доводи апеляційної скарги зазначають, що наведені у поданні державного виконавця обставини та додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що переконливо свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення, у зв`язку з чим правові підстави для оголошення дитини в розшук, відсутні.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 06.04.2023 року, виходячи із наступного.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №11-рп/2012 від 25.04.2012 року, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

В силу усталеної практики Європейського Суду з прав людини, яку згідно ч.4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ, як джерело права, право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997 року).

Під поняттям "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням", варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на відповідну виконавчу службу. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України "Про виконавче провадження".

Приписами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" регламентовано, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішення, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 статті 36 Закону України "Про виконавче провадження", у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Положеннями статті 438 ЦПК України регламентовано, що розшук боржника або дитини, привід боржника оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку. Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.11.2022 року (а.с.88-90, том 1), залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 07.03.2023 року (а.с.193-199, том 1), позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини - задоволено. Відібрано у ОСОБА_2 малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та вирішено повернути його за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 . Судом вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами. Допущено негайне виконання рішення суду в частині відібрання дитини.

29.11.2022 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист у даній справі №742/2468/22 про відібрання дитини у батька та повернення дитини у місце її проживання (а.с.206, том 1).

01.12.2022 року державним виконавцем Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 (а.с.207, том 1) з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, виданого 29.11.2022 року.

Виїздами державного виконавця Прилуцького відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що двері будинку ніхто не відкрив, про що було складено відповідні акти від 02.12.2022 року та від 20.12.2022 року (а.с. 208, 209, том 1).

Як вбачається з копії акту від 29.03.2023 року (а.с.222, том 1) та копії пояснення від 13.02.2023 року (а.с.223, том 1), ОСОБА_2 проживає з дитиною ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно копії відповіді Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області від 21.03.2023 року на звернення ОСОБА_1 , адресоване Уповноваженому Президента з прав дитини з приводу сприяння розшуку малолітнього сина, та реагування до компетентних органів для усунення свавілля фізичною особою батька, який незаконно утримує дитину у невідомому місці (а.с.226, том 1), встановлено, що імовірно, малолітній ОСОБА_3 проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_2 в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаним листом ОСОБА_1 роз`яснено, що у разі документального спростування факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за вищевказаною адресою, і встановлення умисного невиконання рішення суду щодо відібрання дитини, державний виконавець в рамках виконавчого провадження НОМЕР_1 звернеться до суду із поданням щодо оголошення його в розшук.

07.02.2023 року, 14.03.2023 року старшим державним виконавцем Деснянського ВДВС у місті Києві ЦМУМЮ (м.Київ), складено акти державного виконавця (а.с.210,211, том 1), згідно яких, при виході за адресою: АДРЕСА_2 , двері ніхто не відчинив, встановити факт проживання ОСОБА_2 за вищевказаною адресою не виявилось можливим.

Приймаючи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 06.04.2023 року про наявність підстав для задоволення подання державного виконавця, та оголошення розшуку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Приймаючи до уваги, що на час розгляду справи місце проживання дитини ОСОБА_3 невідоме, і в результаті проведення виконавчих дій воно не встановлено, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення подання державного виконавця, та оголошення розшуку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, доводи апеляційної скарги не спростовують підстав звернення державного виконавця Прилуцького відділу Державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із поданням про оголошення розшуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу, і в судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, ОСОБА_1 просила залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.04.2023 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтовану ухвалу суду першої інстанції від 06.04.2023 року.

При цьому, ОСОБА_1 повідомила, що 02.05.2023 року дитину було розшукано у Вишгородському районі, наразі дитина проживає за місцем свої реєстрації. Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані обставини не впливають на обґрунтованість висновків оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 06.04.2023 року щодо наявності правових підстав для задоволення подання державного виконавця, та оголошення розшуку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки, як вбачається із матеріалів справи, станом на час розгляду судом вказаного подання державного виконавця про розшук, місце проживання дитини ОСОБА_3 було невідоме, і встановити його в результаті проведення виконавчих дій, не виявилось за можливе.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 06.04.2023 року, постановленої на підставі норм права, які регламентують дані правовідносини, та на основі з`ясованих фактичних обставин справи, документально підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду даної справи.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.04.2023 року, залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 квітня 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повної постанови - 26.06.2023 року.

Головуючий: Судді: