Житомирський апеляційний суд
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Руденко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/12704/22 за позовом ОСОБА_1 до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 28 грудня 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Державної казначейської служби України. Просив доручити Державній казначейській службі України стягнути з рахунків Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат за рахунок бюджетів, передбачених для вказаного органу, в разі відсутності таких коштів стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 33 500 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 15 жовтня 2021 року в порядку Закону України «Про звернення громадян» звернувся до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат із вимогою здійснити доплату до разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік в розмірі, передбаченому ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням висновків Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року №3-р/2020 в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Внаслідок протиправної бездіяльності, пов`язаної з фактичним невиконанням викладених у зверненні вимог, звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду, рішенням якого від 07 квітня 2022 року в справі №240/38714/21 його вимоги до Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат задоволені. Неналежне реагування Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на його звернення призвело до завдання йому моральних страждань, що виявилося у порушенні стосунків із оточуючими людьми, нормальних життєвих зв`язків, необхідності витрачання особистого часу, порушені психоемоційного стану, виникненні інших негативних явищ.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 28 грудня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що протиправність дій Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат підтверджується рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року в справі №240/38714/21. Причинний зв`язок підтверджується тим, що належний розгляд його звернення не спричинив би необхідності неодноразового повторного звернення за встановленням істини в справі та доказування для вирішення питання протиправної бездіяльності, витрачання особистого часу, значних коштів, сили для відновлення свого порушеного права, що негативно відобразилося на його психоемоційному стані, спричиненого неправомірними діями та бездіяльністю Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Ухвалюючи рішення в справі, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, безпідставно проігнорував висновки Верховного Суду та Вищого спеціалізованого суду України. Крім того, йому не був направлений відзив на позов, що позбавило його права на подання відповіді на відзив.

У відзиві на апеляційну скаргу Житомирський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін. Посилається на те, що твердження позивача відносно того, що йому не був направлений відзив на позов не відповідає дійсності, оскільки відповідно до даних трекінгу відзив ОСОБА_1 вручений особисто 24 грудня 2022 року. Також звертає увагу на те, що позов до суду готувався після прийняття та опублікування Верховним Судом зразкового рішення від 29 вересня 2020 року в справі №440/2722/20, яке знаходиться у відкритому доступі в мережі Інтернет. Позовна заява у цій справ типова, підготовка її потребувала мінімум зусиль та часу і прийняття адміністративним судом рішення на користь позивача було передбачуваним. Твердження про те, що позивачем витрачені значні кошти на відновлення порушеного права не відповідають дійсності.

Державна казначейська служба України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким його позов задовольнити у повному обсязі.

Представники Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник Державної казначейської служби України до суду не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи Державна казначейська служба України повідомлена належним чином (а.с.66). За положеннями частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст.15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків із оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Заявляючи позов, ОСОБА_1 посилався на спричинення йому Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат моральної шкоди, яка полягала в погіршенні його стану здоров`я, необхідності неодноразового повторного звернення для встановлення істини в справі та доказування питання протиправної бездіяльності у зв`язку з нездійсненням доплати до разової грошової допомоги до 5 травня 2020 року до розміру, встановленого ст.12 Закону №3551-ХІІ, із врахуванням рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року, - в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

При цьому ОСОБА_1 також посилався на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року в справі №240/38714/21 як таке, що підтверджує вину відповідача. Так, рішенням адміністративного суду визнано протиправною бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Стягнуто з Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат на користь ОСОБА_1 недоотриману грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, із урахуванням попередньо виплаченої суми допомоги, в сумі 7 354 грн (а.с.11-18).

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до положень ст.1173 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому слід довести належними та допустимими доказами завдання шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні ст.ст.1167, 1173 ЦК України.

При цьому сам факт надання Житомирським обласним центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат листом від 26 жовтня 2021 року відповіді на звернення ОСОБА_1 не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути беззаперечним доказом того, що дії та бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат заподіяли позивачу моральної шкоди.

Сам по собі факт наявності рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року в справі №240/38714/21 також не є безумовною підставою для стягнення на користь позивача суми у розмірі 33 500 грн, оскільки оскарження дій чи бездіяльності органів державної влади є правом особи, яким, у даному випадку скористався ОСОБА_1 .

Факт визнання протиправною бездіяльність Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат при наданні відповіді на звернення позивача хоча створює одну зі складових частин для покладення обов`язку відшкодувати моральну шкоду, але самостійною підставою для відшкодування такої шкоди бути не може.

Саме лише задоволення адміністративного позову не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат та заподіяною шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння збитків, між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Зокрема, доведенню підлягає, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 20 березня 2019 року в справі №918/203/18.

Достатніх доказів заподіяння позивачу моральних страждань діяннями Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, крім загального опису таких страждань у позові, а саме доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок поведінки цього відповідача, позивач суду не надав.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Тома проти Люксембургу» від 29 березня 2001 року використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

Отже, задоволення ОСОБА_1 адміністративного позову можна розцінювати як адекватний спосіб згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції у даному спорі.

Колегія суддів апеляційного суду також вважає, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2022 року права позивача були відновлені, отже, підстави для відшкодування моральної шкоди у грошовому еквіваленті відсутні.

За таких обставин, суд першої інстанцій обґрунтовано дійшов висновку, що маючи на меті відновити права, врегулювання яких потребувало судового втручання з аналізом діючого законодавства та наведенням необхідних норм права, позивач отримав достатню за сутністю та значимістю такого спору сатисфакцію.

Із огляду на зазначене не надано доказів на підтвердження наявності факту заподіяння моральних страждань чи втрат немайнового характеру, і відповідно, - заподіяння моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями Житомирського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. Державна казначейська служба України прав позивача не порушувала, не вступала із ним у правовідносини та не завдавала йому шкоди, тому не може нести відповідальності.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження існування обставин, що є передумовою відшкодування моральної шкоди за визначенням, наведеним у ст.23 ЦК України.

Відтак, суд першої інстанції надав правильну юридичну оцінку спірним правовідносинам та нормам права, які підлягають застосуванню, і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до положень частини третьої ст.12, частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачу не був направлений відзив на позов, що позбавило останнього права на подання відповіді на відзив, спростовуються матеріалами справи, у яких міститься доказ направлення відзиву ОСОБА_1 21 грудня 2022 року рекомендованим листом (а.с.33).

Решта доводів апеляційної скарги не може бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції, що оскаржується в апеляційному порядку, оскільки зводиться до необхідності переоцінки судом доказів, яким правильно надана оцінка судом першої інстанції відповідно до положень ст.89 ЦПК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення суду не впливають, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне залишити рішення суду першої інстанції без змін, що відповідає положенням ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 28 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 10 квітня 2023 року.