Провадження № 2-н/761/269/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2023 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Романишена І.П., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР СЕРВІСУ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 р. представник заявника звернувся до суду, в порядку наказного провадження з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 67 170, 92 грн., 3% річних в сумі 171,95 грн., інфлаційних втрат в розмірі 643,76 грн.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшла наступного висновку.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

За положеннями ст.167 ЦПК України розгляд заяви у наказному провадженні проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Згідно з п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Заявником заявлено вимогу про стягнення заборгованості, яка утворилась, за квартирою АДРЕСА_1 , а також штрафних санкцій, починаючи з липня 2021 р., посилаючи на положення ЦК України, ЗУ "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку", співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Згідно частини 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3)виконавці комунальних послуг.

Частинами 1, 2 статті 2 вказаного Закону передбачено, що предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до статті 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку".

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Статтею 22 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів.

Разом з тим, до заяви долучено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №327865069, з якої вбачається, що за боржником зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , 14.02.2023 р., на підставі договору купівлі-продажу серії та номеру 786 від 14.02.2023р.

З викладеного вбачається, що на дату укладення тимчасового договору №202/066 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (27.07.2021 р.), боржник не вважався співвласником багатоквартирного будинку, в розумінні положень законодаства України, також в матеріалах заяви відсутні докази фактичного проживання ОСОБА_1 в квартирі.

Отже, наведені обставини та положення законодавства не свідчать про наявність у заявника безспірної заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, при цьому у наказному провадженні, суд позбавлений можливості встановити безспірність грошової вимоги заявника, достатні дані, які б давали підстави для винесення судового наказу, відсутні.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу (ч.2 ст.167 ЦПК України).

З огляду на викладене у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги слід відмовити. Відмова у видачі судового наказу із наведених підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення недоліків або в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.165, 258-261, 353-355 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТР СЕРВІСУ» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА