Справа № 2-1582/11 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/811/82/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Базалицького Р.В., представника заявника Клименка Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Базалицького Р.В. на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 07 червня 2022 року у справі за заявою заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт» про заміну сторони виконавчого провадження видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання,-

в с т а н о в и в:

В травні 2021 року ТзОВ «ФК «Форт» звернувся до суду з заявою про заміну стягувача Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт» у виконавчому провадженні №48229818 відкритому в Личаківському ВДВС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). 04.08.2020р.між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір відступлення прав вимоги, а 20.08.2020р. між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТзОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 12/МБ-48. Також 26.08.2020р. між ТзОВ «Фінанс Проперті Групп» та ТзОВ «ФК «Інвест Хаус» укладено договір відступлення прав вимоги, а 29.12.2020р. між ТзОВ «ФК «Інвест Хаус» () та ТзОВ «ФК «Форт» () укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 12/МБ-48.

Крім того, просили видати дублікати виконавчих листів про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскільки такі були втрачені та поновити строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

З урахуванням наведеного, просили подану заяву задовольнити.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 07 червня 2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт» про заміну сторони виконавчого провадження видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання - задоволено.

Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Надра» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, ) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт» () у справі № 2-1582/11, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 12/МБ-48 від 21.03.2007р. з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Поновлено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Видано Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт» () дублікати виконавчих листів для виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 липня 2011 року у цивільній справі № 2-1582/11, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 12/МБ-48 від 21.03.2007р. з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Базалицький Роман Валерійович.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та неповним з`ясуванням усіх обставин справи. Зокрема покликається на те, що заміна сторони виконавчого провадження, як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення. У випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

Покликається на те, що трирічний строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме виконавчого листа № 2-1582/11 виданого Личаківським районним судом Львова від 17.05.2012 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 закінчився, чого не заперечує ТОФ ФК «ФОРТ» звернувшись до суду про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Звертає увагу на те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, чи навіть зазначений строк з часу укладення договору про відступлення прав вимоги (з 29.12.2020 р. до 26.05.2021 р.), пропущений товариством з поважних причин.

Вважає, що процес ліквідації ПАТ КБ «Надра» не перешкоджав банку пред`явити виконавчі листи до примусового виконання, у передбачений законом строк, а заявник ТзОВ «ФК «Форт», в тому числі інші фінансові компанії, укладаючи договори про відступлення права вимоги, повинні були і мали можливість перевірити стан заборгованості за кредитним договором, наявність виданих виконавчих листів, які, як вбачається з акту про втрату виконавчих листів від 04.08.2020 р., були втрачені ще задовго до набуття ТОВ «ФК «Форт» прав кредитора, стан виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова про стягнення заборгованості за кредитним договором, на виконання яких банку було видано виконавці листи ще 17.05.2012 року, наявність відкритого виконавчого провадження, стан його виконання, з огляду на те, що відбулася ліквідація банку, припинилася основна діяльність банку.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Базалицького Р.В. на підтримання апеляційної скарги, представника заявника ОСОБА_3 на заперечення вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що таку слід задовольнити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду не виконано, виконавчі листи втрачено, а тому слід видати дублікати виконавчих листів для примусового виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова та поновити строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що Личаківським районним судом м. Львова 08 липня 2011 року ухвалено рішення по справі № 2-1582/11, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 12/МБ-48 від 21.03.2007р. з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра».

04 серпня 2020 р.між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір відступлення прав вимоги, а 20.08.2020р. між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ТзОВ «Фінанс Проперті Групп» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 12/МБ-48. Також 26.08.2020р. між ТзОВ «Фінанс Проперті Групп» та ТзОВ «ФК «Інвест Хаус» укладено договір відступлення прав вимоги, а 29.12.2020р. між ТзОВ «ФК «Інвест Хаус» () та ТзОВ «ФК «Форт» () укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором № 12/МБ-48.

Питання процесуального цравонаступництва врегульовано ч. 1 ст. 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 ЦК України).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (частина перша статті 1 Закону про виконавче провадження).

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стятувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стятувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, по містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦІК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України. Відповідно, тільки до закінчення виконавчого провадження можна ставити питання про заміну сторони виконавчого провадження, а якщо виконавче провадження закінчене, то заміна відповідної сторони цього виконавчого провадження правонаступником є неможливою без його відновлення відповідно до умов законодавства.

Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 08 лютого 2022 року у справі No2-7763/10, заміна сторони виконавчого провадження, як процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, повинна здійснюватися з метою виконання завдання цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

У випадку закінчення виконавчого провадження заявник, що звертається із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, повинен поставити перед судом питання щодо відновлення виконавчого провадження (оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження). За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то Разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.

Оскільки процесуальною метою заявника в цій справі є отримання виконавчого листа, в якому він буде зазначений стягувачем і пред`явлення його до виконання, суду першої інстанції слід було вирішити питання про дотримання строків для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою про закінчення виконавчого документа від 14.09.2016 року виконавче провадження №50349795 відносно боржника ОСОБА_1 провадження закінчено. Зокрема, у даному виконавчому провадженні у ОСОБА_1 було вилучено два автомобілі. Також було перераховано стягувачу 19740,23 грн., про що вказано у постанові про закінчення провадження.

За інформацією автоматизованої системи виконавчого провадження по ОСОБА_1 станом на 27.12.2022 р. інших проваджень по виконавчому листу Личаківського районного суду м. Львова у справі №2-1582/11 не значиться, окрім відкритого 20.12.2022 р. ВІІ №70595325, в якому стягувач ТОВ ФК «ФОРТ».

За виконавчим провадженням No48229818 боржник ОСОБА_2 постановою від 06.02.2018 р. стягувачу виконавчий лист у справі No2-1582/11 повернуто.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень і інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, -з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред?явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред?явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року (у редакції, чинній на момент подання заяви) встановлено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Зазначена норма кореспондується із частиною першою статті 433 ЦПК України.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Заявником не наведено причин, які є поважними та давали підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа №2-1582/11 виданого Личаківським районним судом м. Львова від 17.05.2012 року до виконання та не надано доказів існування таких.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України установлено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, викладений у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 (провадження №14-308цс19), згідно з яким якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявник набув право вимоги до відповідача у грудні 2020 року, виконавчий лист, у строки передбачені Законом України «Про виконавче провадження», не пред`явлено до виконання, а відтак колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Процес ліквідації ПАТ КБ «Надра» не перешкоджав банку пред`явити виконавчі листи до примусового виконання, у передбачений законом строк, а заявник ТзОВ «ФК «Форт», в тому числі інші фінансові компанії, укладаючи договори про відступлення права вимоги, повинні були і мали можливість перевірити стан заборгованості за кредитним договором, наявність виданих виконавчих листів, які, як вбачається з акту про втрату виконавчих листів від 04.08.2020 р., були втрачені ще задовго до набуття ТзОВ «ФК «Форт» прав кредитора, стан виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова про стягнення заборгованості за кредитним договором, на виконання яких банку було видано виконавчі листи ще 17.05.2012 року, наявність відкритого виконавчого провадження, стан його виконання, з огляду на те, що відбулася ліквідація банку, припинилася основна діяльність банку.

При цьому, колегія суддів враховує, що як первинний позивач, так і заявник, як правонаступник позивача, є юридичними особами, зокрема спеціальними суб`єктами фінансовими компаніями, які зобов`язані забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі й щодо контролю за судовими та виконавчими документами під час їх виконання в органах Державної виконавчої служби, натомість доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для задоволення заяви про про заміну сторони виконавчого провадження видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції у відповідності до ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд-

постановив:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Базалицького Р.В. - задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 07 червня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Форт» про заміну сторони виконавчого провадження видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 11.04.2023 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.