Справа №336/6780/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання: Теряник А.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (учасників справи), цивільну справу №336/6780/22 за позовом Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої суми державної соціальної допомоги одиноким матерям, -

за відсутності сторін та їх представників, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача в інтересах позивача ОСОБА_2 02.12.2022 звернулась до суду із вищевказаним позовом, за змістом позовної заяви просить стягнути з відповідачки на користь позивача надміру виплачену суму державної соціальної грошової допомоги одиоким матерям, яка становить 28 813,00 гривень.

Згідно з позовною заявою, на обліку в управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району знаходиться облікова справа № 426414 по призначенню державної допомоги одиноким матерям ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні як отримувач державної допомоги одиноким матерям з 2009 року.

01 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Управління для оформлення державної соціальної допомоги одиноким матерям. Нею було заповнено «Заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», а також «Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги», в якій зазначила, що у період з 01.12.2017 по 31.05.2018 (розрахунковий період для призначення допомоги) не мала доходів (згідно наданої трудової книжки), окрім державної соціальної допомоги. Відповідно до наданих документів, згідно із чинним законодавством України, відповідачці було призначено державну соціальну допомогу одиноким матерям з 01.06.2018 по 30.11.2018 у розмірі 1 860,00 гривень щомісячно.

Після закінчення терміну строку виплати державної соціальної допомоги одиноким матерям ОСОБА_1 04.12.2018 подала «Заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», «Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги», в якій зазначила, що у період з 01.06.2018 по 30.11.2018 (розрахунковий період для призначення допомоги) не мала доходів, окрім державної соціальної допомоги одиноким матерям. Відповідно до наданих документів, згідно із чинним законодавством України, відповідачці було призначено державну соціальну допомогу одиноким матерям з 01.12.2018 по 31.05.2019 у розмірі 2 027,00 гривень щомісячно.

Після закінчення наступного терміну строку виплати державної соціальної допомоги одиноким матерям ОСОБА_1 03.06.2019 знову подала «Заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», «Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги», в якій зазначила, що у період з 01.12.2018 по 31.05.2019 (розрахунковий період) не мала доходів окрім державної соціальної допомоги. Відповідно до наданих документів, згідно із чинним законодавством України, відповідачці було призначено державну соціальну допомогу одиноким матерям з 01.06.2019 по 30.11.2019 у розмірі 2 027,0 гривень щомісячно.

Після закінчення терміну виплати державної соціальної допомоги одиноким матерям ОСОБА_1 02.12.2019 знову подала «Заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», «Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги», в якій вкотре зазначила, що у період з 01.06.2019 по 30.11.2019 (розрахунковий період) не мала доходів окрім державної соціальної допомоги. Відповідно до наданих документів, згідно із чинним законодавством України, відповідачці було призначено державну соціальну допомогу одиноким матерям з 01.12.2019 по 31.05.2020 у розмірі 2 218,00 гривень щомісячно.

В результаті проведення вибіркової перевірки достовірності наданих відомостей для призначення допомоги спеціалістами управління отримано інформацію від ДФС з Державного реєстру фізичних осіб платників податків, які надаються на підставі Порядку надання ДФС України інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про доходи (відсутність доходів), отримані фізичними особами, які звернулись за призначенням державної допомоги, щодо розмірів та видів доходів, про те, що ОСОБА_1 в усіх деклараціях приховала дохід від заробітної плати на підприємстві КП «ЕЛУАШ», що підтверджено довідкою з підприємства - на суму 106 960 грн., надавши до управління другу трудову книжку, яка знаходилася на руках, чим свідомо приховала дохід та порушила законодавство України.

Тому, 14.02.2020 спеціалістами управління встановлено прихований дохід та складено акт проведення перевірки достовірності наданих відомостей для призначення допомог за період отримання доходів, який враховується при призначенні допомоги, одержаних відповідачкою, який враховується при призначенні допомоги.

Таким чином, відповідачка при поданні заяви та декларації для оформлення соціальних виплат приховала дохід від заробітної плати. Внаслідок цього відповідачка не мала права на отримання суми державної соціальної допомоги одиноким матерям, відповідно до ст.22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» № 2812-XII від 21.11.1992. Тому спеціалістами управління проведено перерахунок розмірів соціальних виплат, з урахуванням прихованого доходу, так рішеннями від 13.02.2020 внесено зміни до протоколу від 04.06.2018, до протоколу від 07.12.2018, протоколу від 03.06.2019 та протоколу від 03.12.2019, де у всіх випадках ОСОБА_1 не мала права на одержання допомоги одиноким матерям (з урахуванням доходу). Після проведеного розрахунку переплата суми державної соціальної допомоги одиноким матерям за період з 01.06.2018 по 29.02.2020 становила 43 013,00 гривень. На сьогоднішній день відповідачкою до державного бюджету добровільно повернуто 14200,00 гривень. Таким чином, загальна сума надміру отриманих коштів відповідачкою складає 28813,00 гривень.

Спеціалістами управління на адресу ОСОБА_1 неодноразово направлено повідомлення (листи) про виникнення переплати та повернення надміру отриманої державної допомоги: № 05-06/858/8 від 21.02.2020, №05-06/4793/2 від 21.09.2021, № 05-06/1249 від 20.12.2021, № 05-06/908/1 від 11.02.2022.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 № 2812-XII, Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою КМУ від 27.12.2001 №1751, Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженим Постановою КМУ від 24.02.2003 № 250, представник позивача просить задовольнити позовну заяву.

Ухвалою судді від 06.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці визначено строк на подання відзиву та роз`яснено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі його ненадання у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник позивача І.Супрун в судове засідання не з`явилась, на підставі клопотання, вх.№ від 27.02.2023, повідомила про залишок заборгованості на вказану дату 25 013,00 гривень. За змістом заяви представника позивача ОСОБА_3 , вх.№ 9243/23-Вх. від 05.04.2023, сторона позивача просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 відповідно до заяви вх.№2885/23-Вх. від 02.02.2023 просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає в повному обсязі на зазначених в позовні заяві обставинах, тому просить задовольнити позовні вимоги.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.49, ч.1,4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Підстав для відкладення судового засідання та/або його перенесення, оголошення перерви судом не встановлено, із врахуванням приписів ст.223, 240 ЦПК України.

Оскільки сторони висловили свою думку з приводу заявлених вимог, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову ОСОБА_1 .

Проте, із врахуванням зменшення суми заборгованості на час розгляду справи по суті, розглянувши позовну заяву, всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні матеріали, зокрема, надані на підтвердження позовних вимог докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами.

За змістом ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Так, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 01.06.2018 звернулась до УПСЗН по Шевченківському району ЗМР для оформлення державної соціальної допомоги одиноким матерям і з вказаної дати перебувала на обліку в управлінні. Нею було заповнено «Заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг», а також «Декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги», в якій зазначила, що у період з 01.12.2017 по 31.05.2018 (розрахунковий період для призначення допомоги) не мала доходів (згідно наданої трудової книжки), окрім державної соціальної допомоги. Тотожні заяви та декларацію відповідачка скеровувала позивачеві 04.12.2028, 03.06.2019, 02.12.2019.

Відповідно до наданих документів, згідно із чинним законодавством України, відповідачці призначено державну соціальну допомогу одиноким матерям з 01.06.2018 по 30.11.2018 у розмірі 1 860,00 гривень щомісячно; з 01.12.2018 по 31.05.2019 у розмірі 2 027,00 гривень щомісячно; з 01.06.2019 по 30.11.2019 у розмірі 2 027,0 гривень щомісячно; з 01.12.2019 по 31.05.2020 у розмірі 2 218,00 гривень щомісячно.

За даними наявної у матеріалах засвідченї копії трудової книжки НОМЕР_1 , ОСОБА_1 з 31.08.2016 звільнена з посади роботника з комплексного прибирання МКП «Основаніє» виробничого підрозділу КП «ВРЕЖО №10» відповідно до п.1 ст.36 КЗпП за угодою сторін. Проте, за даними довідок про завантажені доходи від 08.05.2019, 11.11.2019, ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 в період з квітня 2018 року по червень 2019 року має постійний дохід, при цьому, в останні два квартали із зазначеного періоду, працевлаштована у двох підприємствах, зокрема, дорожнім робітником у КП «ЕЛУАШ». Вказані відомості також підтверджені відповідями роботодавця.

14.02.2020 спеціалістами управління встановлено прихований дохід та складено акт проведення перевірки достовірності наданих відомостей для призначення допомог за період отримання доходів, який враховується при призначенні допомоги, одержаних відповідачкою, який враховується при призначенні допомоги.

Таким чином, відповідачка при поданні заяви та декларації для оформлення соціальних виплат приховала отримання постійного доходу (заробітної плати). Внаслідок цього відповідачка не мала права на отримання суми державної соціальної допомоги одиноким матерям, відповідно до ст.22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» №2812-XII від 21.11.1992. Тому спеціалістами управління проведено перерахунок розмірів соціальних виплат, з урахуванням прихованого доходу, так рішеннями від 13.02.2020 внесено зміни до протоколу від 04.06.2018, до протоколу від 07.12.2018, протоколу від 03.06.2019 та протоколу від 03.12.2019. Копіх рішень досліджені судом та наявні у додатках до позовної заяви. Судом встановлено також, що після проведеного розрахунку переплата суми державної соціальної допомоги одиноким матерям за період з 01.06.2018 по 29.02.2020 становила 43 013,00 гривень (довідки-розрахунки по особовому рахунку № НОМЕР_3 ). Таким чином, загальна сума надміру отриманих коштів соціальної допомоги одиноким матерям, що становить заборгованість відповідачки, на час звернення до суду дорівнює 28 813,00 гривень.

Проте, за даними довідки №301 за підписом голови ліквідаційної комісії І.Супрун, вих. №11-19/436 від 20.02.2023, станом на 01.02.2023 залишок заборгованості по державній соціальній допомозі одиноким матерям ОСОБА_1 становить 25 013,00 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить з таких норм чинного законодавства.

За положеннями ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Вказане узгоджується із положеннями ч.1 ст.81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.1-3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.76 ЦПК України).

При цьому, за вимогами ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

За нормою ч.5 ст.12, ст.13 ЦК України, якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ч.3 ст.26 ЦК України фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом.

За положеннями ст.1212, 1213 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про, зокрема, відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Виключення, визначені ст.1215 ЦК України, на правовідносини, що виникли між сторонами у справі, не застосовуються, оскільки переплата у виплаті державої грошової допомоги виникла саме внаслідок недобросовісності з боку відповідача (набувача майна).

Відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» № 2812-XII від 21.11.1992, ст.3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», та Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрі України від 24.02.2003 №250, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям (далі - допомога) призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім`ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Ст. 18-3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» передбачено, що допомога на дітей одиноким матерям надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. У ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» передбачено, що розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та її середньомісячним сукупним доходом.

У п.20 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженому Постановою КМУ від 24.02.2003 № 250 та п. 36 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми», затвердженому Постановою КМУ від 27.12.2001 №1751 передбачено, що державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям та державна допомога одиноким матерям призначуються на шість місяців з наступним поданням нових заяви та декларації кожні шість місяців.

Так, у п.36 зазначеного Порядку №1751 врегульовано, що допомога на дітей одиноким матерям призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами та/або відомостями, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку (якщо діти навчаються за денною або дуальною формою у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років) включно. Допомога виплачується протягом шести календарних місяців. Виплата допомоги на дітей одиноким матерям також припиняється якщо сім`єю подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на отримання допомоги на дітей одиноким матерям та на визначення її розміру, або встановлено фактичну зайнятість особи, що приносить дохід (винагороду), без оформлення, реєстрації в установленому законодавством порядку, - з місяця, що настає за місяцем, у якому виявлено порушення. В такому разі на наступний строк допомогу на дітей одиноким матерям може бути призначено не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення.

Враховуючи, що відповідачка протягом усього часу отримання соціальної допомоги була працевлаштована, надавала недостовірну інформацію, не маючи права на призначення допомоги, позовні вимоги про стягнення надмірно виплаченої допомоги є обгрунтованими.

За змістом п.49 Порядку №1751 у разі неможливості добровільного повернення або утримання коштів, які підлягають поверненню, такі кошти стягуються в судовому порядку.

Так, звертаючись до суду з позовом, позивач скористався належним способом захисту відповідно до ст.15,16 ЦК України, а саме, відновлення становища, яке існувало до порушення та відшкодування збитків, надав належні та допустимі докази того, що відповідачка отримувала виплати у вигляді грошової допомоги у встановлений судом період, але не мала права на її нарахування та виплату. Отже, зважаючи на зазначені вище нормативні положення, а також фактичні обставини справи, надаючи їм належну оцінку, з урахуванням наданої довідки про залишок заборгованості, поверненню позивачу підлягає сума надміру сплаченої державної соціальної допомоги одиноким матерям, яка дорівнює 25 013,00 гривень. Відповідно, із урахуванням позовних вимог, позов підлягає частковому задоволенню у визначеній сумі, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь позивача.

За приписами ч.8 ст.6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами здійснюються відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведені процесуальні норми, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача з відповідачки судового збору у сумі 1 240,50 гривень (за подання позовної заяви до суду).

Разом з цим, за змістом ч.1 ст.142 ЦПК України поверненню з державного бюджету на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 50 відсотків від сплаченого ним при поданні позову, оскільки позовні вимоги визнані ОСОБА_1 до початку розгляду справи по суті, тобто, у сумі 1 240,50 гривень.

Керуючись ст. 12-13, 19, 49, 76-82, 89, 95, 141-142, 178, 206, 223, 240, 247, 258-259, 263-265, 272-274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої суми державної соціальної допомоги одиноким матерям задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району надміру виплачену суму державної соціальної допомоги одиноким матерям, яка становить 25 013,00 (двадцять п`ять тисяч тринадцять гривень 00 копійок).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району судовий збір у сумі 1 240,05 гривень (одна тисяча двісті сорок гривень 05 копійок).

Повернути Управлінню соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району судовий збір у сумі 1 240,05 гривень (одна тисяча двісті сорок гривень 05 копійок), сплачений згідно з платіжним дорученням №733 від 23.02.2022 від його імені.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повернути Управлінню соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району судовий збір у сумі 1 240,05 гривень (одна тисяча двісті сорок гривень 05 копійок), з державного бюджету, сплачений при пред`явленні позову до суду згідно з платіжним дорученням №733 від 23.02.2022, отримувач: ГУК у Зап.обл/м.Зап. Шевчен./22030101, на р/р UA0008515, код отримувача - 37941997, банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.).

Реквізити сторін: Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Шевченківському району, код за , адреса місцезнаходження: 69068, м. Запоріжжя, вул. Чарівна, буд. 16.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення суду складено та підписано 10.04.2023 (відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України).

Суддя Л. А. Вайнраух