Справа № 706/183/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2023 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Рибчинецької Я.А.,

прокурора Школьної А.В., відповідачки ОСОБА_1 , представниці відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом керівника Уманської окружної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_1 , сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «МАЯК-АГРО» про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Уманської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_1 , СТОВ «МАЯК-АГРО» про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування земельної ділянки.

Просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 15.08.2017 р. № 23-6730/14-17-СГ про затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0128, площею 1, 3644 га, сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративних межах Осітнянської сільської ради Уманського району;

- скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Верхняцької селищної ради Діденка В.В. від 25.04.2018 р. № 25987044 та державну реєстрацію права приватної власності з припиненням такого права за ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку;

- витребувати від СТОВ «МАЯК-АГРО» земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0128, площею 1, 3644 га, сільськогосподарського призначення, яка розташована в адміністративних межах Осітнянської сільської ради,

а також стягнути судові виграти у справі з відповідачів на користь Черкаської обласної прокуратури.

В обґрунтування позову керівник Уманської місцевої прокуратури посилався на такі обставини.

Уманською місцевою прокуратурою за результатами моніторингу інформації, розміщеної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, встановлено факт вибуття земельної ділянки із державної власності з порушенням вимог земельного законодавства. Згідно з рішенням Осітнянської сільської ради № 4-12/VІІ від 23.12.2015 р. ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,1916 га по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства та передано безкоштовно у власність останній земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0137 в межах населеного пункту. Пунктом 2 вказаного рішення встановлено надати у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0137, загальною площею 0,1916 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована по АДРЕСА_1 . Право власності на земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 26.02.2016 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13546064. Згодом наказом Головного управлінням Держгеокадастру у Черкаській області від 15.08.2017 р. № 23-6730/14-17-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0128, площею 1,3644 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Осітнянської сільської ради та надано у її власність ОСОБА_1 із земель сільськогосподарського призначення державної форми власності. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 25.04.2018 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 25987044. Крім того, згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 26.04.2018 р. між ОСОБА_1 та СТОВ «МАЯК-АГРО» укладено договір оренди спірної земельної ділянки. Інформацію про вказаний факт внесено до Реєстру 04.05.2018 р. державним реєстратором виконавчого комітету Верхняцької селищної ради Діденком В.В., індексний номер рішення 40933711. На цей час вказана земельна ділянка передана у строкове платне користування СТОВ «МАЯК-АГРО». Таким чином, ОСОБА_1 , попередньо реалізувавши своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства шляхом приватизації земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0137, площею 0,1916 га, яка розташована на території Осітнянської сільської ради, повторно, безоплатно, на підставі ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України отримала у власність земельну ділянку площею 1,3644 га (кадастровий номер :02:002:0128), розташовану в адміністративних межах Осітнянської сільської ради. Наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 15.08.2017 р. № 23-6730/14-17-СГ прийнятий з порушенням вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. Приймаючи спірний наказ, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області факт реалізації ОСОБА_1 прав на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не перевірило, чим порушило вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності, тому наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області є незаконним та підлягає скасуванню. Відновлення становища, яке існувало до передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, можливе шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 25.04.2018 р., індексний номер: 25987044, внесеним державним реєстратором виконавчого комітету Верхняцької селищної ради Діденком В.В. Таким чином, ОСОБА_1 незаконно набула у власність земельну ділянку із земель державної власності та передала її згідно з договором оренди землі СТОВ «МАЯК-АГРО», тому останнє користується майном без волі на те законного власника - держави, що є підставою для витребування цього майна від його фактичного володільця на користь власника. Зважаючи на те, що між законним власником земельної ділянки - державою та її поточним володільцем СТОВ «МАЯК-АГРО» правочини не укладалися, правильним способом захисту права власності за таких обставин буде витребування майна від набувача, тобто правовідносини віндикації, які мають позадоговірний характер. В даному випадку у законного власника спірної земельної ділянки - держави була відсутня воля на її передачу в оренду СТОВ «МАЯК-АГРО». Спірну земельну ділянку слід витребувати саме у добросовісного набувача - СТОВ «МАЯК-АГРО». Цивільні права у ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0128, площею 1,3644 га, виникли лише 26.04.2018 р., а відтак і позивач міг дізнатись про порушення свого права лише з цього моменту, адже без наявності відповідного права не може мати місце його порушення. За захистом порушеного права позивач міг звернутись не раніше виникнення прав та обов`язків за спірним договором, тобто з 26.04.2018 р. За змістом ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Положення п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру». Відповідно до ч. 1, абз. 1-2 ч. 3, абз. 1-2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. у справі № 3 - рп/99, із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Вказане кореспондується з положеннями ч.ч. 1, 3-5 ст. 53 ЦПК України за змістом яких, у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб. У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13.11.2018 р. № 906/166/18, аналіз вказаних правових норм свідчить, що звернутися з позовом в інтересах держави без зазначення як позивача органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, прокурор може у двох випадках: - у разі відсутності такого органу; - у разі відсутності у такого органу повноважень щодо звернення до суду. При зверненні з цим позовом до суду прокурор оскаржує незаконність наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0128. Керівник Уманської місцевої прокуратури, враховуючи виключність підстав для представництва інтересів держави, звертається до суду з позовом в інтересах держави про визнання незаконними рішення Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, який у порушення вимог чинного земельного законодавства України розпорядився земельною ділянкою державної форми власності. Внаслідок незаконної передачі земельної ділянки у власність відбулось порушення майнових інтересів держави, а також інтересів у сфері охорони та використання землі, як основного національного багатства, на яке право власності Українського народу закріплене у ст. ст. 13, 14 Конституції України. Пред`явлення даного позову спрямоване на відновлення порушеного права ефективного та раціонального використання земельних ресурсів, суспільної рівноваги та забезпечення конституційного права кожному громадянину користуватися нею у встановлений законом спосіб. Це безумовно вказує на наявність у спірних правовідносинах виключних підстав, коли прокурор зобов`язаний звернутись до суду за захистом державних інтересів. Звернення прокурора до суду з вимогою про визнання незаконним та скасування наказу є задоволення насамперед суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - безоплатної передачі у власність громадянам земельних ділянок із державної або комунальної власності, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу. Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. До повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом (п. є-1 ч. 1 ст. 15-1 ЗК України). Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 15 (далі - Положення) Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства і який реалізує державну політику у сфері топографо- геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів. Підпунктом 31 п. 4 Положення встановлено, що Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. Оскільки спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення належить до державної власності та розташована в межах Черкаської області, тому її розпорядником на момент передачі у власність був територіальний орган Держгеокадастру - Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області. Однак, як вбачається з викладеного, порушення земельного законодавства при передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки допущено саме Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області, тобто розпорядником спірної земельної ділянки. З огляду на зазначене, а також ту обставину, що порушення допущено саме Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області, до повноважень якого законодавством віднесено здійснення державної політики в сфері земельних відносин, а також державного нагляду в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, тому наявні підстави вважати, що суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено повноваження щодо захисту порушених інтересів держави, відсутній. Таким чином, за даних обставин наявні підстави для звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави як самостійного позивача без визначення органу, уповноваженого представляти інтереси держави у спірних правовідносинах. Невтручання прокурора у спірні правовідносини шляхом незвернення до суду із даним позовом призведе до того, що порушені державні інтереси залишаться незахищеними.

Відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області був поданий до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач не погодився з твердженнями позивача, просив у разі задоволення позову судові витрати з нього не стягувати відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України. В обґрунтування відзиву посилався на те, що в 2016 р. ОСОБА_1 звернулася до Головного управління із заявою на отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,4 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративних межах Осітнянської сільської ради. В заяві зазначила, що не використала право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. За результатами поданого клопотання ОСОБА_1 було надано дозвіл на розробку відповідної документації.В подальшому наказом Головного управління від 15.08.2017 р. № 23-6730/14- 17-СГ було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку площею 1,3644 га з кадастровим номером :02:002:0128 для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Осітнянської сільської ради. Чинним земельним законодавством не передбачено процедури перевірки поданих документів, зокрема перевірки попередньої реалізації права на безоплатну приватизацію. Відповідно до п. 2 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані мають бути точними, достовірними та оновлюватися в міру потреби. Первинними джерелами відомостей про фізичну особу є, зокрема відомості, які особа надає про себе. Отже, ОСОБА_1 як суб`єкт відносин, пов`язаних із персональними даними, а саме суб`єкт персональних даних (п. 1 ст. 4 Закону України «Про захист персональних даних»), усвідомлювала правові наслідки за порушення законодавства в сфері захисту і обробки персональних даних, зокрема, за надання неправдивих відомостей про себе. Під час передачі земельної ділянки Головному управлінню не були відомі ті обставини, які стали підставою для позову у даній цивільній справі, тому Головне управління не погоджується зі своїм статусом відповідача. Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області не є держателем Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, його держателем є Міністерство юстиції України. Щодо стягнення з відповідачів на користь прокуратури Черкаської області судових витрат, то Головне управління вважає, що не вчиняло умисних протиправних дій, які призвели до порушення земельного законодавства, йому не було відомо про обставини, які стали підставами для позову, тому вважає необґрунтованою вимогу про стягнення судового збору з нього.

Відповідно до наказу Генерального прокурора від 17.02.2021 р. № 40 15.03.2021 р. визначене як день початку роботи окружних прокуратур, а згідно з наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 р. № 39, яким затверджено перелік і територіальну юрисдикцію окружних прокуратур, Уманський район належить до територіальної юрисдикції Уманської окружної прокуратури.

У судовому засіданні прокурор Школьна А.В. позов підтримала повністю, посилаючись на обставини, зазначені у позові.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у судове засідання не з`явився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Представник відповідача СТОВ «МАЯК-АГРО» у судове засідання не з`явився, хоча відповідач належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області та представника відповідача СТОВ «МАЯК-АГРО».

Представниця відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала повністю. Зазначила, що відповідачка ОСОБА_1 при отриманні у власність земельної ділянки протиправних дій не вчиняла, вона лише звернулась із заявою про виготовлення технічної документації. Державний орган Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повинен був перевірити всі обставини, але не зробив цього. Прокурор як самостійний позивач міг звернутись до суду з позовом у випадках, коли відсутній орган, який може звернутися до суду з позовом, або в такого органу відсутні відповідні повноваження. В даному випадку в Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області такі повноваження є. Тому прокурор звернувся до суду з позовом з порушенням встановленого порядку. Держава звернулась з позовом фактично сама до себе, особи позивача та відповідача збігаються. Щодо позовної вимоги про витребування земельної ділянки, то це є неефективним способом захисту прав особи. Не зазначено кому саме витребувати земельну ділянку.

Відповідачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнала повністю, підтримала позицію своєї представниці ОСОБА_2 . У своїх письмових заявах до суду на початку розгляду справи позов визнавала повністю.

Заслухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши письмові докази: копії наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області за № 23-6730/14-17-СГ від 15.08.2017 р. «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність зі зміною цільового призначення», рішення Осітнянської сільської ради№ 4-12/VІІ від 23.12.2015 р. «Про затвердження технічної документації землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості),заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,3644 га, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 за № 243822140 від 10.02.2021 р., інші письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Осітнянської сільської ради № 4-12/VІІ від 23.12.2015 р. ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), площею 0,1916 га, кадастровий номер :01:001:0137, по АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства та вирішено передати безкоштовно у приватну власність ОСОБА_1 вказану земельну ділянку.

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 26.02.2016 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідачка ОСОБА_1 також звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,3644 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Осітнянської сільської ради.

Наказом Головного управлінням Держгеокадастру у Черкаській області від 15.08.2017 р. за № 23-6730/14-17-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,3644 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Осітнянської сільської ради та надано ОСОБА_1 у власність вказану земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності зі зміною цільового призначення для ведення особистого селянського господарства.

Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 25.04.2018 р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Отже, на час видання спірного наказу органом виконавчої влади, що відповідно до закону мав право розпоряджатись земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності в межах Черкаської області, було Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.

Керівник Уманської окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в статусі позивача. Заявлені вимоги про скасування правового акта органу державної влади та скасування рішення про державну реєстрацію права прокурор висунув Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

У цивільних справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб ( ч. 4 ст. 42 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ЦК України держава діє у цивільних правовідносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Згідно з ч. 2 ст. 48 ЦПК України у цивільному процесі держава може виступати в статусі позивача і відповідача.

Тобто, у випадку коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах.

Аналогічні висновки містяться у п. п. 6.21., 6.22. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 р. у справі № 5023/10655/11 та п. п. 4.19., 4.20. постанови від 26.02.2019 р. у справі № 915/478/18.

З аналізу наведених норм і правових позицій Верховного Суду слідує, що і в судовому процесі, зокрема, в цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах.

Такий висновок міститься у пункті 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 р. в справі № 761/3884/18.

Отже, під час розгляду спору в суді фактичною стороною у справі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган.

Законодавство передбачає два випадки представництва прокурором у суді законних інтересів держави у разі їх порушення або загрози порушення: захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; відсутній орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту інтересів держави.

Водночас в обох цих випадках прокурор здійснює представництво держави, яка і є фактичною стороною у справі.

У цій справі прокурор, діючи в інтересах держави в статусі позивача, пред`явив вимогу про визнання незаконним і скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, відповідачем визначив Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області. Отже, позов фактично пред`явлений державою (в особі прокурора) до неї самої (в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області).

Зазначене не відповідає положенням ч. ч. 1, 2 ст. 48 ЦПК України, відповідно до яких сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач; позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи а також держава. А позивач і відповідач не можуть збігатися, оскільки такий збіг унеможливлює наявність спору.

Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у п.7.1.-7.9. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 р. у справі № 922/1830/19.

Згідно із ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється шляхом її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України.

Пунктом 3 ч. 1 ст.131-1 Конституції України унормовано, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (абзаци 1 і 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Згідно з ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

У Рішенні від 05.06.2019 р. № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Звертаючись з позовом до суду в статусі позивача, прокурор у позовній заяві вказав, що орган, уповноважений представляти інтереси держави у спірних правовідносинах, він не визначає.

У поданих до суду 14.06.2022 р. поясненнях прокурор підставу для звернення з позовом до суду в інтересах держави в статусі позивача обґрунтував тим, що Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області як орган, уповноважений державою розпоряджатись землями державної власності, виступає в статусі відповідача, тому прокурор виступив на захист інтересів держави в статусі позивача.

Суд означену підставу для звернення прокурора з позовом до суду в статусі позивача визнає такою, що не відповідає нормам діючого законодавства, оскільки законом встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури і розширеному тлумаченню прокурором на власний розсуд він не підлягає.

Суд не погоджується з наведеним у позовній заяві та поясненнях обґрунтуванням прокурора щодо визначеної ним підстави для представництва, як і неподання прокурором доказів відсутності органів влади, та вважає, що це не є підставою для залишення позову без розгляду, а є підставою для відмови в його задоволенні.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 р. у справі № 587/430/16-ц.

Питання надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність регулюється Земельним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України (в редакції на час видачі оспорюваного наказу) набуття права на землі громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 ЗК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 для отримання безоплатно у власність земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0128 площею 1,3644 га в адміністративних межах Осітнянської сільської ради Христинівського району звернулась із заявою до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області.

Виходячи з принципу «належного урядування», Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області мало обов`язок діяти вчасно, в належний спосіб та відповідно до Конституції і Законів України.

Відповідачка ОСОБА_1 покладалась на легітимність добросовісних дій уповноваженого державного органу, а тому втручання у нове право, набуте нею, дає підстави для висновку про непропорційне втручання у право власності відповідачки ОСОБА_1 . Ризик будь якої помилки державного органу покладається на саму державу і ці помилки не можуть виправлятися коштом осіб, яких вони стосуються.

За таких обставин у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 15.08.2017 р. № 23-6730/14-17-СГ про затвердження проекту землеустрою та надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0128, площею 1, 3644 га, сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративних межах Осітнянської сільської ради, необхідно відмовити.

Позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Верхняцької селищної ради Діденка В.В. від 25.04.2018 р. № 25987044 та державної реєстрації права приватної власності з припиненням такого права за ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0128, площею 1, 3644 га, сільськогосподарського призначення, яка розташована в адміністративних межах Осітнянської сільської ради, не підлягає задоволенню, оскільки вказана позовна вимога є похідною від позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 15.08.2017 р. № 23-6730/14-17-СГ, у задоволенні якої суд відмовляє. Тому і позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора та державної реєстрації права приватної власності з припиненням такого права за ОСОБА_1 на земельну ділянку також задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про витребування від СТОВ «МАЯК-АГРО» земельної ділянки, то суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ст. 16 ЦК України).

Цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 р. у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 р. у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019р. у справі № 910/3907/18, від 06.04.2021 р. у справі № 910/10011/19, від 02.02.2021 р. у справі № 925/642/19.

Прокурор, діючи в статусі позивача, просив суд витребувати земельну ділянку у СТОВ «МАЯК-АГРО». Однак, не вказав на користь якої особи така земельна ділянка має бути витребувана та на яких підставах.

Ураховуючи, що прокурор у спірних правовідносинах повноваженнями розпорядника чи власника земельної ділянки не наділений, а виступає у справі в інтересах держави в статусі позивача без визначення органу, уповноваженого представляти інтереси держави у спірних правовідносинах, обраний ним спосіб захисту не відповідає вимогам діючого законодавства України, є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, що є підставою для відмови у задоволенні цієї позовної вимоги прокурора.

Зважаючи на вказані вище обставини, у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 6, 131-1 ч. 1 п. 3 Конституції України, ст. 23 ч. ч. 1, 3 Закону України «Про прокуратуру», ст. ст. 116 ч. 2, ч. 3 п. «в», 122 ч. 4 ЗК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), ст. ст. 15, 16, 167 ч. 1 ЦК України, ст. ст. 4 ч. 2, 42 ч. 4, 48, 56 ч. 3, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову керівника Уманської окружної прокуратури (20300, Черкаська область, м. Умань, вул. Гайдамацька, 16, ) в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, ), ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «МАЯК-АГРО» (20052, Черкаська область, Уманський район, с. Осітна, вул. Калініна, 1, ) про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування земельної ділянки відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Повне судове рішення складене 26.06.2023 року.

Суддя: М.Ф. Олійник