Провадження № 2/369/909/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді Ковальчук Л.М.

за участю секретаря Павлової В.В,

розглянувши цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «АМБЕР» до ОСОБА_1 , Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Фінансова компанія «АМБЕР» до ОСОБА_1 , Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з нерухомого майна.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, поважності причин неявки не повідомили. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ТОВ «ФК «АМБЕР», звертаючись до суду з цим позовом, посилалася на те, що у Вишневому відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває відкрите виконавче провадження № 60143592, стягувачем у якому є Держава Україна, боржником - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ). Вироком Печерського районного суду м. Києва від 05.01.2018 по кримінальній справі № 757/25430/13-к по обвинуваченню ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 от. 191 Кримінального кодексу України, ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, та призначено їй покарання у виді 7 років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки, з конфіскацією усього належного й на праві власності майна. Єдиним майном, яке було зареєстроване за ОСОБА_1 , була квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Вищевказана квартира була об`єктом забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту від 06.05.2008 № 405/222/08-Ж. Щодо квартири було укладено договір іпотеки від 06.05.2008№ 04Д-271. Іпотекодержателем було АТ «Альфа-Банк». За договором факторингу від 29.10.2020 укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ ФК «Амбер», всі права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором кредиту від 06.05.2008 № 405/222/08-Ж було передано ТОВ «ФК «Амбер». За договором передачі прав за Іпотечним договором № 04/1-271 від 06.05.2008, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Амбер», всі права за Іпотечним договором від 06.05.2008 № 04/1-271 було передано ТОВ «ФК «Амбер». ТОВ «Фінансова компанія «Амбер» було укладено з громадянкою ОСОБА_2 попередній договір від 27.10.2020 № 27/10-91, відповідно до якого ТОВ «ФК «Амбер» взяло на себе зобов`язання вчинити дії, спрямовані на купівлю для ОСОБА_2 прав грошових вимог згідно з кредитним договором від 06.05.2008 М 405/222/08-Ж з усіма додатками та додатковими угодами, які на час укладення цього попереднього договору належали АТ «Альфа-Банк». ОСОБА_2 сплатила 317 500 грн. ціни договору та їй було передано кредитний договір від 06.05.2008 № 405/222/08-Ж з усіма додатками та додатковими угодами. ТОВ «ФК «Амбер» звернулось до нотаріуса для переоформлення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на ОСОБА_2 як на нового власника, нотаріус повідомила, що для цього існують перешкоди, а саме арешт, накладений в рамках виконавчого провадження № 60143592, відповідно до якого на все майно ОСОБА_1 було накладено арешт для виконання вироку Печерського районного суду м. Києва від 05.01.2018 у кримінальній справі № 757/25430/13-к в частині конфіскації всього належного їй на праві власності майна. ТОВ «ФК «Амбер» звернулось до Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) з клопотанням про зняття арешту з вищезазначеної квартири через те, що він був накладений безпідставно і цим порушуються його права як іпотеко держателя. При цьому вказаний арешт не було знято, а в.о. начальника Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) у листі від і 0.09.2021 № 654/77040/48082 було вказано, що ТОВ «ФК «Амбер» може звернутись до суду з позовом про визнання права на це майно і про зняття з нього арешту відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Відповідно до частини першої статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданням кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України).

У частині першій статті 170 КПК України(у редакції, чинній на час виникнення даних правовідносин) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною п`ятою статті 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з частиною першою статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно(частина друга статті 174 КПК України).

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові (частини третя та четверта статті 174 КПК України).

Зазначені вимоги співпадають з положеннями частини четвертої статті 21 КПК України, згідно з якою, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Тобто чинним кримінальним процесуальним законом передбачено способи захисту прав власника або володільця майна, який не є учасником кримінального провадження. Разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законом не передбачена можливість такого захисту у порядку цивільного судочинства.

Суд зазначає, що у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України і є ефективним.

Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, висловленими Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2018 року у справі №202/5044/17 (провадження №14-119цс18), від 28 листопада 2018 року у справі №636/959/16-ц (провадження №14-366цс18), від 12 грудня 2018 року у справі №640/17552/16-ц (провадження №14-418цс18), від 01 лютого 2021 року у справі №127/21463/19 (провадження №61-5915св20).

Отже, оскільки арешт на майно був накладений в порядку, передбаченому КПК України, відтак позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому позивачу суд роз`яснює її право на судовий захист у порядку кримінального судочинства.

На підставі вищезазначеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст.255, ч. 1 ст.256, ст.258-261,353,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Фінансова компанія «АМБЕР» до ОСОБА_1 , Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з нерухомого майна- закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ Л.М.КОВАЛЬЧУК