Справа № 950/1158/23
Провадження № 2/950/361/23
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2023 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Косолапа В.М.,

за участі секретаря судового засідання Лєсної Н.В.,

представника позивача Стегнія А.М.,

представника відповідача Берестовської С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку строщеного позовного провадження в залі судових засідань в м. Лебедин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна про стягнення заборгованості по орендній платі,

в с т а н о в и в:

Адвокат Стегній Андрій Миколайович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до приватного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна у якій просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2022 рік в сумі 10599,99 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :10:002:0219 площею 3,683 га, яку на підставі договору від 01.01.2006 передав в оренду ПСП ім. Мічуріна на 8 років. Договір зареєстровано в Лебединському районному відділі Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» (запис в Державному реєстрі земель від 28.09.2006 № 23). Однак, за 2022 рік орендар не сплатив позивачу орендну плату у розмірі 13167,68 грн. у зв`язку із чим останній звернувся до суду за захистом своїх прав. В серпні 2020 року між позивачем та ПСП ім. Мічуріна була укладена додаткова угода, відповідно до якої п. 9 договору викладено в наступній редакції: «орендна плата виплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 13167,68 грн. за кожен рік оренди землі. Ця додаткова угода набирає чинності після підписання її сторонами. Додаткова угода складена у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий у орендаря». Однак копія такої додаткової угоди не була надана позивачу.

За користування земельною ділянкою з кадастровим номером :10:002:0219 площею 3,683 га за 2021 рік позивачу було нараховано орендну плату в розмірі 13167,68 грн., а сплачено 10599,99 грн., що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків. За 2022 рік відповідачем було нараховано орендної плати в розмірі 13167,68 грн. Позивач вказує на те, що така орендна плата не була йому сплачена, а тому просить стягнути з ПСП ім. Мічуріна 10599,99 грн. заборгованості, оскільки як свідчить інформація з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків, за 2022 рік відповідач утримав з ОСОБА_1 податок в загальному розмірі 19,5 %.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Зазначив, що орендна плата за 2022 рік дійсно не була виплачена позивачу. Додаткова угода позивачу не надавалася, однак за 2021 рік йому було сплачено 13167,68 грн., що підтверджує встановлення суми орендної плати в розмірі 13167,68 грн. на рік.

Представник відповідача позовні вимоги визнала частково, а саме вказала, що за 2022 рік орендна плата дійсно не була виплачена, однак її розмір становить не 13167,68 грн., а 3657,69 грн. Також просила зменшити розмір заявлених судових витрат на правничу допомогу, оскільки він не є співмірним з розміром позовних вимог та часом, витраченим адвокатом на надання такої допомоги.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Відповідно до копії державного акту від 12.01.2001, рішенням Калюжненської сільської ради від 17.11.2000 ОСОБА_1 передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,82 га, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10).

Згідно з відомостями із Державного земельного кадастру (витяг від 30.03.2023) земельна ділянка з кадастровим номером :10:002:0219 площею 3,683 га належить ОСОБА_1 . Також реєстр містить запис про реєстрацію іншого речового права права оренди земельної ділянки; орендар ПСП ім. Мічуріна; об`єкт оренди земельна ділянка площею 3,6830 га, розмір орендної плати 3 %; строк дії договору до 01.01.2023 (а.с. 15).

Як свідчить копія договору оренди від 01.01.2006, укладеного між ОСОБА_1 (орендодавець) та ПСП ім. Мічуріна (орендар), ОСОБА_1 передав в оренду земельну ділянку загальною площею 3,68 га. Договір укладено на 8 років (пункт 8).

Відповідно до п. п. 9, 10 орендна плата вноситься орендарем у розмірі 686 грн. на рік. Орендна плата вноситься щорічно до 31 грудня.

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації (пункт 43). Договір зареєстрований у Лебединському районному відділі Сумської регіональної філії ДЗК про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 28.09.2006 № 23 (а.с. 12-13).

Згідно з витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок № НВ-023 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :10:002:0219 становить 122511,54 грн. (а.с. 14).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. ст. 627, 629 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. ч. 1, 9 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються спеціальним законом.

Таким законом у сфері регулювання зазначених відносин є Закон України «Про оренду землі». Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону).

Згідно з ч. 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Аналіз наведених положень законодавства свідчить про те, що орендна плата із зазначенням її розміру є істотною умовою договору оренди, який в силу загальних положень цивільного законодавства є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи підтверджується, зокрема договором оренди землі від 01.01.2006, відомостями із Державного реєстру речових прав, що орендна плата встановлена на рівні 3 % від нормативної грошової оцінки землі позивача.

Інших відомостей щодо розміру орендної плати матеріали справи не містять. Посилання представника позивача на укладення додаткової угоди, якою орендну плату встановлено в розмірі 13167,48 грн. суд вважає безпідставними, оскільки суду не було надано копії такої додаткової угоди.

Враховуючи те, що орендна плата за 2022 рік ОСОБА_1 виплачена не була, розмір такої орендної плати становить 3 % від нормативної грошової оцінки землі, тобто 3675,34 грн. Таким чином позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, та на його користь необхідно стягнути орендну плату в розмірі 3675,34 грн. (122511,54 х 3 / 100).

Щодо питання про розподіл судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Така позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в додатковій постанові від 30.09.2020 по справі № 201/14495/16-ц.

На підтвердження понесених витрат про надання правничої допомоги адвокат Стегній А.М. надав: копію договору 19.04.2023 про надання правової допомоги № 27-КО, укладений з ОСОБА_1 , відповідно до п. 3.2 якого розмір вартості послуг становить 5000,00 грн. (а.с. 5-6); копію ордеру Серії ВІ 1141238, виданого 01.05.2023 (а.с. 7); копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ПТ № 4098 від 26.07.2022 (а.с. 8); копію квитанції до прибуткового касового ордеру на суму 5000,00 грн. (а.с. 11); розрахунок витрат на правничу допомогу (а.с. 18).

Так, згідно з розрахунком, клієнту надано наступні послуги: вивчення наданих документів 1 год. - 500,00 грн.; підготовка документів до суду 4 години 2000,00 грн.; складання відповіді на відзив 2 год. 1000,00 грн.; представництво інтересів клієнта у суді 1500,00 грн. (а.с. 18).

Суд вказує на те, що відповідь на відзив представником позивача не складалася, на чому також наголошувала представник відповідача, а тому сума витрат на такий вид адвокатських послуг не підлягає розподілу. Враховуючи обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, враховуючи складність даної справи, яка була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, зважаючи на принципи співмірності судових витрат, суд оцінює вартість наданої позивачу правничої допомоги в розмірі 3000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково (на 35 %; 3675,34 * 100 / 10599,99), судові витрати підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених позовних вимоги в сумі 375,76 грн. судового збору та 1050,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Суд також вказує на те, що відповідно до п. п. 162.1.1, 162.1.3 п. 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; податковий агент.

Згідно з п.п. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Таким чином сума орендної плати, яка стягується на користь ОСОБА_1 зазначається в розмірі до нарахування та утримання з неї податків та зборів, а подальше їх нарахування та утримання здійснюється податковим агентом (в даному випадку ПСП ім. Мічуріна), який виплачує дохід.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до приватного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна про стягнення заборгованості по орендній платі задовольнити частково.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна (42253, Сумська область, Сумський район, с. Калюжне, вул. Центральна; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою за 2022 рік в сумі 3675,34 грн.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства ім. Мічуріна (42253, Сумська область, Сумський район, с. Калюжне, вул. Центральна; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 375,76 грн. та 1050,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.06.2023.

Суддя Вадим КОСОЛАП