Провадження № 2/369/2296/23
28.06.2023 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
судді Фінагеєвої І.О.,
при секретарі Світлак Ю.Ю.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, -
29 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Святошинського районного суду міста Києва із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 є батьком позивача. У 2013 року її батьки - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвали шлюб. Мати ОСОБА_3 подала позовну заяву в суд на стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення нею повноліття. Рішенням від 21.09.2016 року було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на моє утримання до досягнення позивачем повноліття.
29.07.2022 року позивачу виповнилося 18 років. Вона вступила на перший курс Київського Національного університету ім. Тараса Шевченка на денну форму навчання за контрактом. Стипендію не отримує, працювати можливості не має. Вартість навчання згідно з умовами договору про надання освітніх послуг складає 38 000 грн. на рік. Матері дуже тяжко самій оплачувати навчання позивача.
З цих підстав позивач просила суд стягнути аліменти з відповідача на її користь аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 29 вересня 2022 року і до закінчення позивачем навчання (03 червня 2022 року), але не більше ніж до досягнення 23-річного віку.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 листопада 2022 року визначено головуючого суддю Фінагеєву І.О.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 листопада 2022 року відкрито позовне провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач у судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про слухання справи у її відсутності, у якій позов підтримала, просила суд його задовольнити, не заперечувала щодо винесення заочного рішення.
Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 12 серпня 2004 року, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Горлівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції складено відповідний актовий запис № 1309. Батьками особи зазначено: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_4 .
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2016 року № 756/4734/16-ц позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі частини від усього заробітку (доходу) відповідача.

ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачка ОСОБА_1 досягла повноліття.

Відповідно до довідки Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 22 вересня 2022 року № 1072, ОСОБА_1 дійсно є студенткою 2 курсу ОС «бакалавр» денної форми здобуття освіти спеціальності 035.034 «Філологія». Початок навчання з 01 вересня 2021 року, закінчення 30 червня 2025 року.

Відповідно до Договору № 8121/1 ІР про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців Київського національного університету імені Тараса Шевченка, за освітню послугу для здобувача вищої освіти ОСОБА_1 , підлягає сплаті 152 000,00 грн. за весь строк навчання, та 38 000,00 грн. за один навчальний рік.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Засадами сімейного законодавства України передбачений обов`язок батьків у матеріальних витратах дитини, незалежно від того, з ким із них дитина проживає.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, в пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснює, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Нормами статті 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно з частиною першою статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину, правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Крім того, за змістом ч.1, 2 ст. 199 СК України - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України - право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Оскільки позивач досяг повноліття, але продовжує навчання на денному Бізнес коледжу Європейського університету IV рівня акредитації за спеціальністю «Інженерія програмного забезпечення», суд доходить до висновку про те, що він потребує матеріальної допомоги.

За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведенні стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Положеннями ч. 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач не оспорює обставини, викладені у позові та не заперечує проти їх задоволення, відзиву не надав.

Приймаючи до уваги, що позові вимоги обгрунтовані та враховуючи вказані обставини і наявність встановлених законом підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд, з урахуванням приписів ст. 182 СК України, стягує з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача починаючи з дня подачі позову.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 265, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 110 - 112 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 29 вересня 2022 року і до закінчення позивачем навчання 30 червня 2025 року, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , судовий збір у сумі 992,40 гривень в дохід держави.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І.О. Фінагеєва