31.03.2023
справа № 635/1641/22
провадження №2/642/280/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Пашнєв В.Г., розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

установив:

20 грудня 2022 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до Харківського районного суду Харківської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , в якому просить:

- розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований в Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції;

- та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки KIA SOUL, 2012 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2022 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Харкова.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 лютого 2023 року вказана справа надійшла в провадження судді Пашнєва В.Г.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2023 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку із невідповідністю вимогам статей 175, 177 ЦПК України з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Копія ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2023 року отримана представником позивачки - ОСОБА_3 17 березня 2023 року, що підтверджується особистим підписом в розписці про отримання копії ухвали.

27 березня 2023 року на виконання вимог вищезазначеної ухвали суду представником позивачки - ОСОБА_3 через канцелярію суду подане клопотання про відкриття провадження у справі, в якому зазначено, що на виконання вимог ухвали суду від 27 лютого 2023 року надано уточнену позовну заяву з додатками, а саме: оригінал квитанції про сплату судового збору у сумі 1071, 16 грн; завірену копію звіту про оцінку майна - автомобіля KIA SOUL, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , від 24 березня 2023 року; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; копію позовної заяви разом з копією звіту про оцінку майна, для відповідача.

Проте, станом на 28 березня 2023 року позивачем у вказаний в ухвалі від 27 лютого 2023 року про залишення позовної заяви без руху строк вимоги ухвали в повному обсязі не виконані.

Так, до клопотання було додано уточнену позовну заяву, завірену копію звіту про оцінку майна - автомобіля KIA SOUL, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , від 24 березня 2023 року, вартістю 280 232,10 грн; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу; завірену копію звіту про оцінку майна, додану до позовної заяви, для відповідача.

Також представник позивачки в уточненій позовній заяві зазначив, що ціну позову визначено відповідно до вартості частки кожного подружжя в праві власності на нерухоме та рухоме майно що становить 580 232,10:2. Таким чином, ціна позову складає 290 116,05 грн.

Водночас, суд звертає увагу, що положеннями частини 5 статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом із тим, суду не надано належних письмових доказів (документів) на підтвердження придбання під час перебування сторін у шлюбі транспортного засобу марки KIA SOUL, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано за відповідачем.

Суд також зазначає, що позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя не конкретизовані, позивач не зазначила порядок розподілу спільного майна подружжя (в ідеальних частках без його реального поділу, яке залишити у їх спільній частковій власності чи визнати за нею право власності на відповідну частину спірного майна), як то було вказано в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин недоліки позовної заяви не можна вважати усунутими повністю.

Суд зауважує, що саме звернення особи до суду з позовною заявою не спричиняє безумовне відкриття провадження у справі. Адже суддя, відкриваючи провадження, перевіряє, зокрема, чи дотрималася особа, яка подала позовну заяву, порядку здійснення права на звернення до суду. Процесуальним наслідком недотримання позивачем умов реалізації права на звернення до цього суду з позовною заявою є залишення її без руху або її повернення в разі не усунення недоліків.

З огляду на викладене, суддя може вирішити питання про відкриття, повернення чи відмову у відкритті провадження по справі, яка не була належним чином оформлена та містила недоліки, лише після їх усунення. При цьому у ЦПК України відсутні винятки з указаного порядку.

Здійснивши аналіз норм законодавства, можна зробити висновок, що суд, так і особа, яка подала позовну заяву, наділена низкою процесуальних прав та обов`язків. Зокрема, в разі подання особою позовної заяви оформленої з порушенням вимог статей 175 і 177 ЦПК України, або без сплати судового збору за подання такої позовної заяви суддя зобов`язаний постановити ухвалу про залишення позову без руху із зазначенням його недоліків.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У зв`язку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пунктом 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення у справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції»).

Частиною третьою статті 185 ЦПК України передбачено, що у разі якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з частиною сьомою статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи вищевикладене, оскільки вимоги ухвали від 27 лютого 2023 року позивачем не виконані в повному обсязі, згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України матеріали позовної заяви вважаються неподаними і повертаються позивачеві.

Представнику позивача роз`яснюється, що відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 258, 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набрала чинності 15 грудня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Ленінський районний суд м. Харкова, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Г. Пашнєв