Справа №: 398/1980/22
провадження №: 2/398/683/23
РІШЕННЯ

Іменем України

"10" квітня 2023 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Молонової Ю.В.,

при секретарі Борозні Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних,

ВСТАНОВИВ:

07 липня 2022 року КП «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що КП «Теплокомуненерго» перебуває з боржником у фактичних договірних відносинах, про що свідчить відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . Боржник є власником житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак є споживачем теплової енергії, що надається до вказаного житла. Боржник не виконує належним чином покладені на ньогообов`язки по сплаті комунальних послуг, у зв`язку з чим станом на 01.06.2022 виникла заборгованість за отриману теплову енергію в розмірі 33799,29 грн., 3 % річних в розмірі 50,36 грн., індекс інфляції в розмірі 197,18 грн., а всього 34046,83 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, 3% річних, індекс інфляції та понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 03.08.2022 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило, причина неявки суду не відома.

У судовому засіданні 28.11.2022 представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково, подала пенсійне посвідчення ОСОБА_1 , довідку про його доходи, а також квитанції про сплату ОСОБА_1 заборгованості за теплопостачання від 16.09.2022 в розмірі 2849,00 грн., 09.05.2022 в розмірі 3008,00 грн., 28.03.2022 в розмірі 3645,00 грн., 23.03.2022 в розмірі 6380,00 грн., 28.05.2021 в розмірі 7717,00 грн., 23.02.2022 в розмірі 6387,50 грн., 30.12.2020 в розмірі 2503,00 грн., 05.02.2022 в розмірі 3438,00 грн. (а.с.68-79).

В подальшому представник відповідача у судове засідання не з`явилася, будь-яких заяв не подала.

07.12.2022 представник позивача подала заяву про зменшення позовних вимог (а.с.25). В подальшому 06.03.2023 року представник позивача подала заяву про збільшення позовних вимог (а.с.121).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Оскільки представник позивача подала заяви про зменшення, а потім про збільшення позовних вимог, після початку першого судового засідання, судом постановлено ухвалу про відмову у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог, про що зазначено у відповідному протоколі судового засідання від 10.04.2023.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КП «Житлогосп» (а.с.4).

Згідно копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, КП «Теплокомуненерго» є підприємством Олександрійської міської ради, вид діяльності якого - постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (а.с.9).

Відповідно до 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням.

Споживачем за цим Законом є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Частиною 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено принцип безперебійного надання споживачу комунальних послуг.

За змістом ст. ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі, коли жиле приміщення належить особі на праві приватної власності, то учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг щодо такого приміщення є саме ця особа.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, оскільки за п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 року у справі №6-110цс12, від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 17, 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21 липня 2005 р. № 630, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, відповідно до нормативів (норм) споживання або за показаннями засобів обліку (будинкових або квартирних лічильників). Плата за послуги має вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо договором не встановлено інший строк.

Частинами першою та другою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12 та від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13.

Позивач належним чином виконує свої зобов`язання за зазначеним договором та постачає відповідачу теплову енергію для централізованого опалення.

У зв`язку з несплатою відповідачем вартості наданих житлово-комунальних послуг, станом на 01.06.2022 виникла заборгованість в розмірі 34046,83 грн., що складається з: 33799,29 грн. - заборгованість за послуги теплопостачання; 50,36 грн. - 3% річних; 197,18 грн. - індекс інфляції, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача та розрахунком, наданим позивачем.

З досліджених у судовому засіданні копій квитанцій про часткову сплату відповідачем заборгованості за теплопостачання, судом встановлено, що суми сплачені 28.03.2022 в розмірі 3645,00 грн., 23.03.2022 в розмірі 6380,00 грн., 28.05.2021 в розмірі 7717,00 грн., 23.02.2022 в розмірі 6387,50 грн., 30.12.2020 в розмірі 2503,00 грн., 05.02.2022 в розмірі 3438,00 грн. враховані позивачем при нарахуванні боргу, що відображено в розрахунку заборгованості.

Сплачена позивачем 09.05.2022 сума в розмірі 3008,00 грн. в розрахунок заборгованості не включена, у зв`язку з чим, сума основної заборгованості за теплопостачання повинна бути зменшена з урахуванням даного платежу.

Також підлягає врахуванню сума сплачена відповідачем 16.09.2022 в розмірі 2849,00 грн., оскільки вказана сума сплачена в рахунок погашення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 31.03.2022 (а.с. 68).

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 27942,29 грн. - заборгованість за отриману теплову енергію, 50,36 грн. - 3% річних, 197,18 грн. - індекс інфляції.

При цьому індекс інфляції та 3% річних перерахуванню не підлягають, оскільки нараховані на заборгованість станом на січень 2022 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовним вимог, при цьому при вирахуванні суми судового збору, суд не приймає до уваги зменшення позовних вимог на 2849,00 грн., оскільки дана сума погашена відповідачем, в процесі розгляду справи. Таким чином з відповідач на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2262,67 грн. (91,2%).

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 82, 141, 258, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, місто Олександрія, вулиця Перспективна, 32-а, п/р № НОМЕР_3 АТ «Райффайзен Банк», ), заборгованість станом на 01.06.2022 в розмірі 28189 грн. 83 коп., з яких: 27942,29 грн. - заборгованість за отриману теплову енергію, 50,36 грн. - 3% річних, 197,18 грн. - індекс інфляції.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, місто Олександрія, вулиця Перспективна, 32-а, п/р № НОМЕР_3 АТ «Райффайзен Банк», ), витрати на оплату судового збору у розмірі 2262,67гривень.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ю.В. Молонова