ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/898/23
провадження № 2/753/2733/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2023 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Сирбул О.Ф., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про скасування розпорядження про визнання участі матері у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про скасування розпорядження про визнання участі матері у вихованні дитини.

У квітні позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом призупинення дії розпрядження №808 від 02.11.2021 виданого Дарницькою районною в місті Києві державною адміністрацією про визначення участі матері у вихованні її дитини та заборонити відповідальним особам Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації до ухвалення рішення посправі складати протоколи про адміністративне правопорушення щодо притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст.184 КУпАП України за не виконання розпорядження № 808 від 02.11.2021 Дарницької районної в місті Києві адміністрації.

Заява обґрунтовується тим, що розпорядження № 808 від 02.11.2021 на сьогоднішній день несе загрозу життю та здоров`ю малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки у разі його виконання, матір дитини ОСОБА_2 може безперешкодно вивезти дитину через непідконтрольні території України маючи діючий паспорт громадянки Російської Федерації. Крім того в дні визначені розпорядженням між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникають постійні конфлікти за результатами яких ОСОБА_2 викликає поліцію щодо невиконання ОСОБА_1 вимог оскаржуваного розпорядження, що призводить до складання адміністративних протоколів на батька дитини, який вимушений оплачувати штрафи.

Дослідивши подану заяву, матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом на прохання осіб, які беруть участь у справі, передбачених законом заходів, спрямованих на реальне виконання майбутнього судового рішення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Слід зазначити, що згідно з п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручі до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11.07.2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Разом з тим, вжиття забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у заяві, а й інші матеріали справи.

Так, загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Допустимість і належність застосування засобу, зазначеного заявником, визначається в залежності від тих чинників, які характеризують обставини конкретної справи, визначають природу спірних правовідносин, зумовлені правовим статусом осіб, які беруть участь у справі, та мають бути спів мірними із заявленими вимогами, тобто адекватним сутності позовних вимог.

Між тим, спосіб забезпечення позову, який заявлений стороною позивача, не випливає з суті спірних правовідносин, оскільки спір стосується оспорення рішення посадової особи, яке впливає на права позивача, але безпосередньо не виникає з їх сімейних відносин.

При цьому заява позивача ґрунтується на припущеннях і не містить достатніх доказів щодо конфліктів з ОСОБА_2 на які він посилається у своїх заяві, також відсутні відомості щодо погіршення здоров`я чи психологічного стану дитини при спілкуванні з матір`ю.

Предметом розгляду даної справи є скасування розпорядження про визнання участі матері у вихованні дитини, яке наразі діє.

Законом чітко визначено, що забезпечення позову, виходячи з принципу розумності та справедливості, можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: Орган опіки та піклування Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про скасування розпорядження про визнання участі матері у вихованні дитини - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: