КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 824/20/23
№ провадження: 22-ск/824/12/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Слюсар Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 вересня 2022 року у справі № 292/2021 за позовом компанії Zentrum Solutions AG (Швейцарія) до державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення боргу за поставлену продукцію, 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору та витрат на правову допомогу,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» звернулося у суд з заявою, в якій просило скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 вересня 2022 року у справі № 292/2021.

Заява мотивована тим, що рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 вересня 2022 року стягнуто з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь компанії Zentrum Solutions AG (Швейцарія) 30 208,26 євро - основного боргу за поставлену продукцію, 1 867,94 євро - 3% річних з порушення грошового зобов`язання, 2 421,59 євро - на відшкодування витрат з арбітражного збору, 1 500 євро - на відшкодування витрат на правову допомогу, а разом 35 997,79 євро.

Вказано, що суд фактично вийшов за межі охоплені умовами арбітражної угоди з огляду на те, що Контрактом сторони жодним чином не передбачили, що витрати понесені позивачем на території його місцезнаходження нестиме відповідач, крім того МКАС порушив норму ч. 2 ст. 632 ЦК України, фактично змінив ціну Контракту після його укладення, що в свою чергу не було передбачено його умовами.

Також зазначено, що в укладеному між сторонами контракті, у розділі 9 міститься арбітражне застереження, проте розділом 9 Контракту не передбачено застережень про можливість передачі на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду спорів щодо виконання договорів про публічні закупівлі, а відтак дана обставина суперечить положенням ч. 2 ст. 22 ГПК України.

Крім того вказує, що оскаржуване рішення порушує публічний порядок України, оскільки загрожує безпеці та економіці України. Фактично буде надано дозвіл на стягнення коштів у розмірі 35 997,79 євро з підприємства, яке має стратегічне значення для економіки та безпеки держави Україна та матиме наслідок належного забезпечення оплати заробітної плати працівникам, можливості доведення підприємства до банкрутства, впливу на належне забезпечення безпечної експлуатації та підвищення ефективності роботи атомних електростанцій, безперебійного електропостачання суб`єктів господарювання та населення, зокрема в зимовий період, а також постійної готовності України до швидких ефективних дій у разі виникнення аварій на підприємствах атомної енергетики.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за заявою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» та надано учасникам справи строк для подання своїх заперечень (пояснень) з приводу поданої заяви.

01 березня 2023 року через засоби електронного зв`язку від адвоката Муляра Є.Г. в інтересах ZentrumSolutions AG (Швейцарія) надійшли заперечення на заяву ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 вересня 2022 року у справі № 292/2021 в яких останній просив відмовити у задоволенні заяви ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», посилаючись на відсутність будь-яких передбачених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення МКАС при ТПП України.

Вказано, щосуд загальної юрисдикції не має правових підстав аналізувати правильність застосування МКАС норм матеріального права України при вирішенні спору та переглядати спір по суті. Крім того, спір між сторонами передано на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України на законних підставах. Більше того, жоден з представників відповідача під час арбітражного розгляду не заперечував ані проти процедури розгляду спору, ані проти складу суду. Відтак, аргумент про начебто неможливість арбітражного розгляду спору є надуманим.

В судовому засіданні представник ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» - Мітічкін А.С. підтримав заяву та просив її задовольнити.

Представник компанії Zentrum Solutions AG (Швейцарія) - Муляр Є.Г. заперечував щодо задоволення заяви, просив залишити без змін рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від від 02 вересня 2022 року у справі № 292/2021.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», з однієї сторони, та Zentrum Solutions AG (Швейцарія), з іншої сторони 19 серпня 2019 року було укладено Контракт № 53-129-01-19-01942 (а.с. 60-68).

Контракт набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 травня 2020 року, а в частині оплати за поставлену продукцію - до повного розрахунку (пункт 10.1 контракту). Закінчення строку дії контракту не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії, та виконання діючих зобов`язань (пункт 10.3 контракту). Контракт укладений у відповідності до рішення Тендерного комітету Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (протокол засідання ТК від 30 липня 2019 року) (пункт 11.3 контракту).

Зміни до контракту вносяться виключно шляхом укладання додаткових угод (пункт 11.11 контракту). Специфікації, додаткові угоди та додатки до контракту є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу за умови викладення їх у письмовій формі, підписання їх повноважними особами і скріплення печатками обох сторін (за наявності) (пункт 12.1 контракту).

Назву Відокремленого підрозділу «Атокомплект» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» було змінено на Відокремлений підрозділ «Централізовані закупівлі» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що розміщена на офіційному сайті Міністерства юстиції України Відповідно до вказаного Контракту Постачальник зобов`язався поставити продукцію - високовольтні вводи виробництва ТОВ "МАСА" (РФ) для потреб ВП "Хмельницька АЕС" ДП "НАЕК «Енергоатом» (кінцевий споживач), а Покупець зобов`язався в порядку і на умовах, визначених у Контракті, прийняти та оплатити продукцію (пункт 1.1 та пункт 3.1 Контракту, викладений у редакції Додаткової угоди від 11 березня 2020 року № 1 до Контракту).

Рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 вересня 2022 року стягнуто з ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь компанії Zentrum Solutions AG (Швейцарія) 30 208,26 євро - основного боргу за поставлену продукцію, 1 867,94 євро - 3% річних з порушення грошового зобов`язання, 2 421,59 євро - на відшкодування витрат з арбітражного збору, 1 500 євро - на відшкодування витрат на правову допомогу, а разом 35 997,79 євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж".

Згідно з ст. 5 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачене в цьому Законі.

Частиною 1 ст. 34 вказаного Закону передбачено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з пунктами 2 та 3 цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражне рішення може бути скасоване судом, зазначеним в пункті 2 статті 6, лише у разі, якщо:

1) сторона, що заявляє клопотання про скасування, подасть докази того, що: одна із сторін в арбітражній угоді, зазначеній у статті 7, була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте, якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або склад третейського суду чи арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить будь-якому положенню цього Закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди, не відповідали цьому Закону; або

2) суд визначить, що: об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законодавством України; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.

Згідно з ст. 16 вказаного Закону питання про компетенцію Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у кожній конкретній справі вирішує склад Арбітражного суду, який розглядає спір.

В силу положень статті 7 Закону Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України має право розглядати спори за наявності письмової угоди сторін про передачу спору, що виник між ними або може виникнути в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні, на вирішення до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Відповідно до п. 1 ст. 7 вищевказаного Закону арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до арбітражного суду та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності (частина друга статті 21 ЦПК України).

Статтею 2 ч. 2 Регламенту МКАС при ТПП України передбачено що, якщо сторони домовилися про передачу спору в МКАС, вони ipso facto вважаються такими, що погодилися в письмовому вигляді на застосування Регламенту МКАС.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Регламенту МКАС при ТПП України, МКАС приймає до свого розгляду спори за наявності письмової угоди (домовленості) між сторонами про передачу йому усіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між сторонами у зв`язку із будь-якими конкретними правовідносинами незалежно від того, мають вони договірний характер чи ні. Арбітражне застереження, що є частиною договору, повинно трактуватися як угода, яка не залежить від інших умов договору.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 5 Регламенту МКАС при ТПП України, питання про компетенцію МКАС у конкретній справі вирішується складом Арбітражного суду, який розглядає спір. Заява про відсутність у МКАС компетенції може бути зроблена не пізніше подання заперечень щодо позову. Призначення стороною арбітра або її участь у призначенні арбітра не позбавляє сторону права зробити таку заяву. Заява про те, що МКАС перевищує межі своєї компетенції, повинна бути зроблена відразу ж як тільки питання, яке, на думку сторони, виходить за ці межі, буде поставлене у ході арбітражного розгляду. Склад Арбітражного суду може у будь-якому з цих випадків прийняти до розгляду заяву, зроблену пізніше, якщо визнає затримку виправданою. Розглядаючи заяву про відсутність компетенції, у тому числі таку, яка ґрунтується на недійсності арбітражної угоди або неможливості її виконання, або втрати нею чинності, склад Арбітражного суду аналізує і оцінює положення арбітражної угоди з урахуванням поданих сторонами доказів.

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Як убачається з рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 вересня 2022 року у справі № 292/2021, її розгляд здійснювався МКАС при ТПП України на підставі арбітражної угоди, яка укладена між ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія компанія «Енергоатом» та Zentrum Solutions AG (Швейцарія) у вигляді арбітражного застереження, що міститься в розділі IX контракту "Вирішення спорів".

Відповідно до розділу IX "Вирішення спорів" укладеного між сторонами контракту № 53-129-01-19-01942, останні погодили, що:

9.1. У випадку виникнення спорів або розбіжностей Сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом переговорів та взаємних консультацій;

9.3. Усі неврегульовані за Контрактом спори передаються заінтересованою Стороною на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у відповідності до Регламенту даного суду, з дотриманням претензійного порядку врегулювання спору. Місцезнаходження арбітражного суд у- м. Київ, Україна. Право, що підлягає застосуванню - матеріальне право України;

9.4. Мова діловодства та арбітражного судочинства - українська;

9.5. Рішення арбітражного суду є остаточним та обов`язковим для виконання Сторонами Контракту.

З урахуванням наведеного убачається, що арбітражне застереження у розділі 9 контракту є арбітражною угодою, укладеною сторонами у письмовій формі, і такою, що відповідає вимогам ст. 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж".

Відповідно до п. 10.1 контракту № 53-129-01-19-01942 від 19 серпня 2019 року, контракт набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє по 31 травня 2020 року, а в частині оплати за поставлену Продукцію - до повного розрахунку. Стосовно виконання гарантійних зобов`язань Постачальника, передбачених Контрактом, Контракт діє до закінчення строку дії гарантії на Продукцію.

У постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 910/13366/18 Верховний Суд надав роз`яснення щодо принципу автономності арбітражної угоди. Зокрема, суд вказав, що принцип автономності арбітражної угоди свідчить, по-перше, що дійсність основного договору не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Це гарантує, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ.

Крім того, слід зазначити, що арбітражна угода діє протягом строку позовної давності як за договірними, так і за позадоговірними зобов`язаннями.

З матеріалів справи вбачається, що спір стосується оплати за контрактом, тобто зобов`язань, що виникли з контракту і продовжували існувати на день звернення ZentrumSolutions AG (Швейцарія) до міжнародного арбітражу.

Таким чином, хоч контракт і діяв до 30 травня 2020 року, однак його умови не були виконані ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом".

Суд відхиляє доводи заявника про вихід МКАС під час вирішення спору за межі умов арбітражної угоди, з посиланням на неврахування положень Контракту щодо покладення на сторони витрат комісії банку при здійсненні часткової оплати та неправильне нарахування штрафних санкцій, стягнутих з відповідача, остільки такі посилання не ґрунтуються на п.п.в п.1 ч.2 ст.459 ЦПК України.

При цьому суд керується п.9.3 Контракту, яким передбачено, що усі неврегульовані за Контрактом спори передаються заінтересованою Стороною на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у відповідності до Регламенту даного суду, з дотриманням претензійного порядку врегулювання спору. Місцезнаходження арбітражного суд у- м. Київ, Україна. Право, що підлягає застосуванню - матеріальне право України.

Отже, сторони угоди передали на вирішення МКАС усі питання, пов`язані з умовами Контракту.

Відповідно до матеріалів, арбітражний суд діяв у межах своїх повноважень, розглянув усі вимоги сторін та вирішив конктрений спір між сторонами в межах укладеного Контракту.

Крім того, як на підставу для скасування рішення МКАС при ТПП від 02 вересня 2022 року заявник вказував на те, що спір, який розглядав арбітраж, не може бути предметом арбітражного розгляду за законом України, оскільки спір виник при укладенні договору про публічні закупівлі.

Статтею 2 Європейської конвенції про зовнішньоторговельний арбітраж передбачено, що юридичні особи, які за застосованим до них національним законом розглядаються як юридичні особи публічного права, мають право укладати арбітражні угоди.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 22 ГПК України передбачено, що спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на фінансові інструменти, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті.

Закон України "Про міжнародний комерційний арбітраж" не містить прямої заборони щодо передачі на розгляд міжнародного комерційного арбітражу спорів, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб.

За змістом абзацу 2 ч. 2 ст. 22 ГПК України цивільно-правові аспекти спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі, можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

Глава 3 розділу IX ЦПК України регулює питання щодо визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, а главою 4 вказаного розділу врегульовано порядок здійснення провадження у справах про надання дозволу на примусове виконання рішень третейських судів.

Отже, спір, що виник при виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб, не може бути предметом розгляду третейського суду на території України, але може бути віднесений сторонами до компетенції міжнародного арбітражного суду.

Тому суд визнає не спроможними доводи заявника про те, що передання на розгляд МКАС при ТПП України спору щодо виконання контракту про публічні закупівлі суперечить положенням ч. 2 ст. 22 ГПК України.

Як зазначено вище, сторонами укладено арбітражне застереження, в пунктах 9.3., 9.4. Контракту вказано, що усі неврегульовані за Контрактом спори передаються заінтересованою Стороною на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у відповідності до Регламенту даного суду, з дотриманням претензійного порядку врегулювання спору. Місцезнаходження арбітражного суд у- м. Київ, Україна. Право, що підлягає застосуванню - матеріальне право України; Мова діловодства та арбітражного судочинства - українська.

При розмежуванні цивільно-правових (приватно-правових) та публічно-правових аспектів спорів визначальним є характер правовідносин між сторонами, якими у першому випадку є рівноправність сторін договору та їх статусу у таких відносинах, а в іншому - наявність в однієї із сторін договору публічних відповідних управлінських функцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Ці особливості випливають з мети Закону, якою є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

За змістом Закону України "Про публічні закупівлі" публічно-правовими є відносини з державного регулювання, контролю у сфері закупівель та громадського контролю, визначення загальних умов здійснення закупівель, їх видів, порядку проведення закупівель та процедур торгів, переговорних процедур, звітності про результати проведення закупівлі тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 22 ГПК України цивільно-правові аспекти спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі, можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

Отже, на відміну від спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті, які мають публічно-правові аспекти і які підлягають розгляду лише у порядку господарського судочинства, цивільно-правові аспекти таких спорів можуть бути передані на вирішення міжнародного комерційного арбітражу.

Застосований законодавцем термін "цивільно-правові аспекти спорів" за своїм смисловим значенням та переслідуваною законодавцем метою по суті є різновидом саме цивільно-правового спору, який у спірному випадку виник на стадії виконання стороною договірного обов`язку зі сплати коштів за надані послуги.

Питання правових наслідків порушення зобов`язання, відповідальності за порушення зобов`язання врегульовані главою 51 розділу 1 книги п`ятої Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

За своєю правовою природою спір, який переданий сторонами у цій справі на вирішення МКАС при ТПП України, є саме цивільно-правовим спором, оскільки стосується виконання укладеного цивільно-правового договору (стягнення боргу за поставлену за контрактом продукцію), і не стосується його публічно-правових аспектів, а саме, питань дотримання Закону України "Про публічні закупівлі" при проведенні публічних закупівель.

Подібний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2020 року у справі № 824/235/2018 (провадження № 61 -1991 бав 19).

Щодо доводів заявника про те, що рішення МКАС при ТПП України суперечить публічному порядку України, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями.

Правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують діючі в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний і державний порядок. Вони також призначені не допустити можливість визнання та надання дозволу на виконання рішень, пов`язаних з корупцією чи неприпустимим невіглаством арбітрів (постанова Верховного Суду від 23 липня 2018 року у справі № 796/3/2018).

А відтак, посилання ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на те, що воно відноситься до підприємств, що має стратегічне значення для економіки держави та стягнення грошових коштів вплине на платоспроможність останнього, а також може призвести до банкрутства підприємства, ґрунтуються виключно на припущеннях заявника, а тому не можуть бути підставою для скасування арбітражного рішення та звільнення останнього від обов`язку виконувати зобов`язання за контрактом.

В матеріалах справи відсутні докази того, що рішенням МКАС при ТПП України порушено принципи правової визначеності та конституційних засад юридичної відповідальності.

Обґрунтування заявника щодо порушення рішенням МКАС при ТПП України публічного порядку України зводиться до незгоди з правильністю застосування МКАС при ТПП України норм матеріального права при вирішенні спору та вирішення спору по суті, аналіз чого перебуває за межами компетенції суду загальної юрисдикції.

Між тим, спірні правовідносини в межах розгляду цієї справи ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах), з яких не вбачається застосування норми права іноземної держави, яка суперечить та вступає в колізію з чинним цивільним законодавством України.

На підставі вищевикладеного, ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" не підтвердило, а судом не було встановлено наявності визначених ст. 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" та ст. 459 ЦПК України обставин, які можуть бути підставами для задоволення заяви про скасування рішення МКАС при ТПП України від 02 вересня 2022 року у справі № 292/2021.

Таким чином, розглянувши справу в межах доводів заяви, надавши правову оцінку доводам сторін у справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність належних та достатніх правових підстав для скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 вересня 2022 року у справі № 292/2021.

Керуючись ст. 34 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж", ст. 457, 459, 460, 461 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 вересня 2022 року у справі № 292/2021 - відмовити.

Рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 02 вересня 2022 року у справі № 292/2021 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги.

Повне судове рішення складено 05 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач: