Справа № 214/140/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

позивача за первісним позовом

відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

відповідача за первісним позовом

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

представника відповідача за первісним позовом

позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

представника третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у цивільній справі №214/140/21 за первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток та поділ майна, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток, поділ майна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (за первісним та зустрічним позовами) ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з первісною позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 30 грудня 2020 року (надійшла до суду 13 січня 2021 року) (а.с.1-2), в якій просить суд: встановити факт проживання її та ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01 травня 2013 року та по теперішній час; визнати спільною сумісною власністю її та ОСОБА_2 кв. АДРЕСА_1 ; здійснити поділ вказаного нерухомого майна між сторонами шляхом визнання за нею права власності на частину зазначеного майна та на частину за ОСОБА_2 ; стягнути судові витрати з ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 26 січня 2021 року (головуючий суддя Гринь Н.Г.) відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.42).

29 квітня 2021 року через канцелярію суду від відповідача ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток та поділ майна (а.с.91-92). У зустрічному позові ОСОБА_2 просить суд: встановити факт проживання його та ОСОБА_1 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01 травня 2013 року та по теперішній час; визнати спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, які мешкають з 01 травня 2013 року по теперішній час без реєстрації шлюбу буд. АДРЕСА_2 ; здійснити поділ зазначеного майна шляхом визнання за ним права власності на частину зазначеного майна та на частину за ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року (головуючий суддя Євтушенко О.І.) первісну позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток та поділ майна прийнято до провадження з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 20 січня 2022 року (головуючий суддя Євтушенко О.І.) зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток та поділ майна прийнято до розгляду з об`єднанням в одному провадженні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 з вимогами за первісним позовом ОСОБА_1 для їх спільного розгляду.

За результатами повторного автоматизованого розподілу на підставі розпорядження керівника апарату суду №38 від 03 травня 2022 року та протоколу матеріали цивільної справи передано в провадження судді Ткаченку А.В. 03 травня 2022 року.

Ухвалою суду від 05 травня 2022 року цивільну справу прийнято до провадження суддею Ткаченком А.В. з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження.

14 листопада 2022 року через канцелярію суду надійшла заява про укладення мирової угоди у даній справі, підписаної ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . З метою врегулювання спору щодо предмету спору, вони дійшли згоди та бажають укласти мирову угоду, яку просять затвердити шляхом постановлення судом ухвали на підставі ст.207 ЦПК України із подальшим закриттям провадження по справі на таких умовах: 1) встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 01 травня 2013 року по теперішній час; 2) визнати майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю та здійснити поділ спільного сумісного майна чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках, визнавши за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право власності по частці квартири за кожним; 3) визнати майно, а саме буд. АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю чоловіка та жінки, які мешкають з 01 травня 2013 року по теперішній час без реєстрації шлюбу та здійснити поділ спільного сумісного майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнавши за кожним з них право власності по частині зазначеного майна. Сторони зобов`язуються сумлінно виконувати умови, передбачені мировою угодою. Після підписання мирової угоди всі майнові претензії сторін щодо майна, яке є предметом спору, вважаються врегульованими. Наслідки укладення мирової угоди сторонам відомі та зрозумілі. Крім того, акцентували увагу на доцільності вирішення судом питання розподілу судових витрат в порядку ст.142 ЦПК України шляхом поверненням позивачам (за первісним та зустрічним позовами) 50% сплаченого ними судового збору при зверненні до суду.

Позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним ОСОБА_1 , відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним ОСОБА_2 та його представник - адвокат Чепурнова О.В., кожен окремо, підтримали подану заяву про укладення мирової угоди та просили її затвердити на погоджених сторонами умовах.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (за первісним та зустрічним позовами) ОСОБА_5 адвокат Вязанкіна Н.П. заперечувала проти затвердження мирової угоди, оскільки вимоги сторін є штучними та надуманими, а сама угода суперечить інтересам третьої особи. Крім того, просила відкласти підготовче судове засідання для виклику безпосередньо третьої особи та надання їй можливості висловити свою позицію.

Враховуючи, що участь позивача у судовому засіданні учасника справи це його право, а не обов`язок, яким ОСОБА_5 розпорядилась на власний розсуд диспозитивно, не заявивши про свою участь в підготовчому засіданні, в той час як в даному судовому засіданні приймає участь її повноважний представник, суд вважає за можливе питання затвердження мирової угоди вирішити за відсутності третьої особи ОСОБА_5 за обсягом наявних доказів. Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, інших учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що передбачено ст.223 ЦПК України.

Суд, вислухавши позицію представника відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним, врахувавши позицію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, зміст та вимоги заяви про укладення мирової угоди, доходить такого висновку.

Вирішуючи питання щодо можливості затвердження мирової угоди суд зазначає, що відповідно до ч.7 ст.49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом ч.ч.1-4 ст.207 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

За своєю правовою природою мирова угода це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами та є завершенням судового провадження, що свідчить про врегулювання судового спору між сторонами. Затверджена судом мирова угода за своєю правовою природою є правочином, який за загальними принципами цивільного законодавства, має бути виконаний за правилами ст.ст.509, 525, 526 ЦК України. Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб визначений в умовах мирової угоди.

З наявних у справі матеріалів слідує, що предмет спору у даній справі стосується поділу майна, сумісно нажитого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як у період перебування їх у шлюбі (вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 ), так і після розлучення (вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 ). При цьому, обома сторонами заявлено однакову немайнову вимогу встановлення факту їх проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з травня 2013 року по теперішній час.

Дослідженням змісту позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , яка перебуває на розгляді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, встановлено, що нею заявлено майнову вимогу про поділ ряду рухомого та нерухомого майна, яке не входить до предмету спору у справі №214/140/21 ні за первісним позовом ОСОБА_1 , ні за зустрічним позовом ОСОБА_2 . Разом з тим, ОСОБА_5 заявлено немайнову вимогу про встановлення факту її проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 в період з березня 2013 року по квітень 2019 року.

Системним аналізом позовів за обома справами суд приходить до висновку, що хоча й майнові вимоги є різними, однак немайнова вимога єдиною, оскільки стосується факту проживання ОСОБА_2 як з ОСОБА_5 , так і з ОСОБА_1 в період часу з травня 2013 року по квітень 2019 року (який включений у вимогу по обом справам).

Укладаючи мирову угоду, однією з її умов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погодили визнання факту їх проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01 травня 2013 року по теперішній час. При цьому, мирова угода не узгоджена та не підписана з ОСОБА_5 , яка є учасником справи, а умови угоди в цій частині стосуються також і її інтересів з огляду на наявність іншого спору за її позовом до ОСОБА_2 , де ОСОБА_1 є третьою особою.

Суд зауважує, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу має пряме юридичне значення для захисту матеріальних інтересів усіх учасників спору та визначає статус набутого ними в цей період майна як спільного сумісного, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Враховуючи єдність для ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 заявленої ними немайнової вимоги, кожним за своїм позовом, що майже повністю охоплює заявлений ними період, визначатиме наявність для усіх них матеріально-правових наслідків щодо набутого в цей період майна.

Крім того, інші умови угоди щодо поділу спірного нерухомого майна суперечать закону зважаючи на те, що ОСОБА_2 , будучи власником кв. АДРЕСА_1 (відомості про скасування реєстрації права власності на це майно у справі відсутні) просить визнати за ним право власності на її частину, тобто повторно за наявності вже зареєстрованого за ним та дійсного майнового права. Аналогічна ситуація має місце з вимогами ОСОБА_1 , за якою зареєстроване право власності на буд. АДРЕСА_2 . Таким чином, умови мирової угоди в цій частині суперечать закону та є не виконуваними при здійсненні державної реєстрації права на нерухоме майно.

Згідно з п.1 ч.5 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними.

Отже, як вбачається з даної норми цивільного процесуального законодавства, обов`язковою умовою затвердження мирової угоди між сторонами, в тому числі, з виходом за межі предмету спору, є та умова, що вказана мирова угода не повинна порушувати прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Враховуючи, що мирова угода, укладена сторонами, суперечить закону, порушує права, свободи та інтереси інших осіб у даному випадку ОСОБА_5 , з якою угода не погоджена та нею не підписана, суд, вважає, що правові підстави для затвердження мирової угоди у даному випадку відсутні.

Керуючись ст.ст.51, 53, 223, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у затвердженні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 14 листопада 2022 року у цивільній справі №214/140/21.

Продовжити судовий розгляд цивільної справи №214/140/21 за первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток та поділ майна, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визначення часток, поділ майна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору (за первісним та зустрічним позовами) ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення судом та апеляційному оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повну ухвалу складено 04 квітня 2023 року.

Суддя А.В. Ткаченко