Справа № 752/2594/21
Провадження № 2/752/988/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря- Гненик К.П.

позивача- ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва», 3-я особа: Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання права користування жилим приміщенням, укладення договору найму, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом і просить зобов`язати відповідача укласти з нею договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Посилається в позові на те, що згідно довідки форми №3 від 16 червня 2017 року №3534 власником особового рахунку квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_3 .

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 09 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено. Визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Зазначає, що вона з 21 лютого 2012 року зареєстрована у якості родички ОСОБА_4 .

Вважає, що у зв`язку зі смертю наймача та враховуючи факт її реєстрації та проживання у зазначеній квартирі, відповідач зобов`язаний укласти з нею договір найму житлового приміщення.

Просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 01 лютого 2021 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін задоволено.

01 березня 2021 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому останній позов не визнає, з наступних підстав. Рішенням Київської міської ради №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м.Києва» КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» віднесено до сфери управління Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації та з 01 травня 2015 року підприємство приступило до виконання власними силами послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій будинків, які ввійшли до житлового фонду переданого до сфери управління Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, в тому числі будинку АДРЕСА_3 .

На звернення Комунального підприємства Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації листом №431-664/1 від 23 лютого 2021 року повідомило, що станом на 22 лютого 2021 року зазначена квартира не приватизована.

Зазначає, що відповідач не має законних підстав укладати з позивачем договір найму, оскільки існує єдина типова форма обов`язкового до укладення відповідачем договору, а саме договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Протоколи рішень зборів співвласників будинку АДРЕСА_3 про визначення управителя та повідомлення про укладений договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком не надходили та інформація про створення в будинку ОСББ відсутня, Підприємство надає послуги відповідно до п.3-1 розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Посилається, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» не є тим органом, який видає ордер, що є єдиною підставою для вселення в житлове приміщення.

Крім того, позивач не зверталася з приводу укладення договору найму та усунення перешкод у користуванні квартирою, тобто відповідачем не було порушено право позивача.

Також зазначає, що позивачем не доведено належними доказами, що вона перебуває з ОСОБА_4 у родинних відносинах, не надано доказів, що ОСОБА_4 померла.

Виходячи з цього, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити у задоволенні позову.

Протокольною ухвалою суду від 01 серпня 2022 року залучено до участі в справі в якості третьої особи Голосіївську районну в м.Києві державну адміністрацію .

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Пояснила, що вона не є членом сім`ї ОСОБА_4 , однак зареєстрована у спірній квартирі, проживає в ній та сплачує комунальні платежі. ОСОБА_5 померла у 2007 році, а її донька ОСОБА_6 не проживає в квартирі з 2004 року, в зв`язку з чим рішенням Голосіївського районного суду м.Києва визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву та просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про розгляд справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово - експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством,установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Частинами 1, 2 ст. 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову повідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Судом встановлено, що з 23 лютого 2012 року позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Київської міської ради №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством м.Києва» від 09 жовтня 2014 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» віднесено до сфери управління Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації.

З 01 травня 2015 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» здійснює утримання будинків та споруд та прибудинкових територій будинків, які ввійшли до житлового фонду переданого до сфери управління Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, в тому числі будинку АДРЕСА_3 .

Звертаючись до суду, позивач зазначає, що власником особового рахунку квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 , відповідно до довідки форма №3 від 16 червня 2017 року, однак доказів вказаного до суду не надає.

В судовому засіданні позивач повідомила, що ордер на спірну квартиру був виданий на ім`я ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_4 та яка померла у 2007 році, однак доказів вказаного позивачем до справи не надано.

Дані про те, що позивач зверталася до відповідача за укладенням договору в матеріалах справи відсутні і про це позивач суду не повідомляла.

Будь-яких доказів відмови відповідача в укладенні договору найму позивач також не надала.

З листа Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації на запит КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» вбачається, що квартира АДРЕСА_2 станом на 22 лютого 2021 року не приватизована (а.с.45).

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 09 лютого 2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволено. Визнано ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 2 ст. 61 ЖК України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем, громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно зі ст.106 ЖК України будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення.

Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї, визначеного в ст.64 ЖК України, члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму.

Причиною для зміни договору найму може бути смерть наймача.

Право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні.

У разі наявності спору, він може бути вирішений в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 810 ЦК України визначено, що підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом.

Враховуючи, що житло, яке є предметом спору в справі, є об`єктом державної власності, до вказаних правовідносин застосовуються положення Житлового кодексу України.

За змістом ст.ст.6, 627 ЦК України в цивільному законодавстві діє принцим свободи договору.

Даний принцип є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати, по-перше: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); по-друге, можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Таким чином, цивільне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, що в зв`язку з неправомірними діями або бездіяльністю порушуються права особи, яка звернулася до суду за захистом.

Під способами захисту цивільних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

За змістом ст. ст. 6, 627 ЦК України свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Серед способів захисту, передбачених ст. 16 ЦК України, не зазначено такого способу захисту, як установлення правовідносин (в тому числі шляхом зобов`язання особи до укладення відповідних договорів).

При вирішенні спору суд також враховує вимоги ст.11 ЦК України, яка регламентує підстави виникнення цивільних прав та обов`язків.

Так, за змістом данї норми закону, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Окрім відсутності доказів порушення прав позивача з боку відповідача, суд також зважає на те, що в контексті обраного позивачем способом захисту шляхом зобов`язання відповідача укласти договір найму, необхідно виходити з положень ст. 648, 649, 635 ЦК України.

З точки зору закону визначений позивачем спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача укласти договір найму житла за рішенням суду, відповідав би вимогам закону в разі виникнення переддоговірного спору з таких підстав:

- обов`язковість укладення договору прямо передбачена законом;

- укладення договору випливає з попереднього договору;

- укладення договору передбачене будь-яким іншим договором;

- укладення договору випливає з умов мирової угоди, затвердженої судом.

Під укладенням договору на підставі закону розуміється імперативне застереження про це в законі, а також підзаконних нормативних актах.

Вимоги позивача обґрунтовуються нормами Житлового кодексу України, положення ч. 1 ст. 61 якого не містять обов`язку укласти договір найму жилого приміщення.

За таких обставин підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Керуючись ст. ст. 61, 64, 65, 103, 106, 118 ЖК України, стст.3,6, 15, 16, 626, 627, 635, 648, 649, 810 ЦК України, ст. ст. 4, 5,12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва», 3-я особа: Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання права користування жилим приміщенням, укладення договору найму відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 квітня 2023 року.

Суддя К.В.Машкевич