Справа 206/573/23
Провадження 2/206/378/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

при секретареві Масюковій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

за участі:

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2023 року представник позивачки звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області. ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_5 та мав двох доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . 16.10.1993 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після одруження з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 взяла прізвище чоловіка ОСОБА_9 . ОСОБА_10 мала двох дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 24.10.2015 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вступила в шлюб з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та взяла прізвище чоловіка ОСОБА_15 . Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 являється внучкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 18.07.1997 управлінням житлового господарства Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 18.07.1997 №7/522-97 видано свідоцтво про право спільної власності на квартиру АДРЕСА_1 . Власниками квартири в рівних частинках були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . У зазначеній квартирі були прописані ОСОБА_16 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 10.08.1993 шлюб, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано, свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , що видано Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 13.10.2022 року, актовий запис 256. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 виписався із зазначеної квартири та на скільки відомо позивачці більше місця проживання не реєстрував. Місця проживання ОСОБА_4 ні позивачці, ні її родичам не було відомо, оскільки після зміни місця проживання він відмовився спілкуватися з родичами. Позивачка завжди була прописана за адресою АДРЕСА_2 , однак за вказаною адресою ніколи не проживала, там проживала колишня дружина ОСОБА_4 ОСОБА_5 . Як стало відомо ОСОБА_17 в грудні 2022 року до зазначеної квартири в`їхав проживати ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з дружиною ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . 03.01.2023 на поштову адресу позивачки надійшов рекомендований лист №983 від 29.12.2022, в якому, згідно опису, містився оригінал заповіту від 21.09.2007, виданий та посвідчений державним нотаріусом Восьмої Дніпровської державної контори Хорошманенко Н.С., згідно якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заповів позивачці належну частку квартири АДРЕСА_1 , бланк серії ВЕХ 262372. Таким чином про наявність зазначеного заповіту ОСОБА_1 вперше дізналася отримавши 03.01.2023 рекомендований лист із заповітом. Після чого позивачка одразу звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вакуленко Світлани Олександрівни із заявою про прийняття спадщини від дідуся ОСОБА_4 . 03.02.2023 ОСОБА_17 отримала від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Вакуленко С.О. відмову у прийнятті спадщини у зв`язку із пропуском строку звернення із заявою про прийняття спадщини. Підставою для відмови слугувало те, що заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , було подано після спливу шестимісячного терміну, що наданий для прийняття спадщини. Довідкою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління у сфері державної реєстрації відділу обліку проживання фізичних осіб за №14/5-1034 від 02.02.2023 ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 з 22.02.1985 по 20.09.2007 рік. Склад зареєстрованих осіб на день смерті становить 4 особи: ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 . Позивачка зареєстрована за даною адресою по теперішній час. Позивачка вважає причини пропуску строку поважними, а тому вимушена звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою суду від 09.02.2023 відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. 01.03.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, в котрій він просить відмовити ОСОБА_17 в задоволенні позовної заяви, у зв`язку з тим, що смерть ОСОБА_4 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , а позивачка звернулася до нотаріуса 03.02.2023, тобто коли вже сплинув строк для прийняття спадщини, про що нотаріусом було видано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою суду від 16.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовну заяву в повному обсязі, просив вимоги зазначені в позові задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що батьки його дружини запропонували їм переїхати проживати до квартири бабусі його дружини. Після переїзду, у серпні, під час ремонту за шафою він знайшов заповіт, який в кінці грудня 2022 року надіслав поштою позивачці.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Свідоцтвом про народження, з актовим записом №309 встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.18).

Згідно з Свідоцтвом про право власності на житло, що видано 18.07.1997, квартира, що розташована за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 63,00 кв.м., належить на праві спільної (часткової) власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.12).

Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , що видано повторно 13.10.2022, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано 10.08.1993 (а.с.14).

Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , що видано 24.02.2011, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

У відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , запис №251, батьками ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_21 та ОСОБА_6 (а.с.7).

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , що видано 24.10.2015. встановлено, що між ОСОБА_22 та ОСОБА_14 24 жовтня 2015 року укладено шлюб, після чого ОСОБА_11 отримала прізвище чоловіка, а саме ОСОБА_15 (а.с.8).

21 вересня 2007 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заповів належну йому частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.9).

Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.02.2023 ОСОБА_17 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.21).

У відповідності до довідки Дніпровської міської ради від 02.03.2023, за наявними даними картотеки з питань реєстрації фізичних осіб ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований з 22.02.1985 по 20.09.2007 за адресою АДРЕСА_2 , склад зареєстрованих осіб на день смерті ОСОБА_4 за цією адресою становить 4 особи, які зареєстровані там по теперішній час, а саме: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.22).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як зазначено у рішенні Касаційного Верховного суду від 26.06.2019 року по справі №565/1145/17, провадження №61-38298св18: «Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій». Поважними причинами в даному рішенні зокрема виділено необізнаність спадкоємців про наявність заповіту.

В Постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 у справі №6-496цс17 зазначається, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

При дослідженні питання поважності причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини та необхідність його поновлення, суд враховує те, що позивачка інтересу до спадкового майна не втратила, інші спадкоємці за заповітом відсутні, а також необізнаність позивачки про наявність заповіту, яка завадила їй прибути до нотаріальної контори для реєстрації своїх спадкових прав та прийняття спадщини протягом шести місяців, що в результаті потягло пропуск такого тривалого строку.

Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги гарантоване позивачу право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, наявності поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, а також волевиявлення померлого ОСОБА_4 , яке закріплено у складеному ним заповіті на ім`я позивачки, а також враховуючи необізнаність ОСОБА_17 щодо існування даного заповіту, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у заявлений спосіб.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_6 ), додатковий строк подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ), померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний тест рішення складено 11.04.2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Малихіна