10.04.2023 Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/1687/23
Провадження № 2-з/644/9/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року.

Орджонікідзевський районний суду м. Харкова у складі одноособово судді Клименка А.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до свого батька - ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу № 5341/2022/3576581 від 28.12.2022 транспортного засобу Volkswagen Touareg VIN-код: НОМЕР_1 та витребувати його у нового власника.

Разом із позовною заявою позивачка подала заяву про забезпечення позову шляхом встановлення заборони Приватному нотаріусу Галіщевій О.А. видавати свідоцтво про право на спадщину, а також вчиняти будь-які дії з оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спадковій справі № 48/2022.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що 05.01.2001 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, під час якого подружжям придбано вказаний автомобіль на підставі договору поставки № ADZPA000055 від 16.03.2021. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Спадкоємцями її майна є її чоловік - відповідач ОСОБА_2 та її донька - позивачка ОСОБА_1 22.03.2023 на підставі договору купівлі-продажу № 5341/2022/3576581 ОСОБА_3 перереєстрував зазначений транспортний засіб. Зазначає, що існує реальна загроза того, що позивачка буде позбавлена права на частину спадкового майна після смерті матері.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 (провадження№ 14-88цс20) міститься висновок про те, що конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Крім того, суд бере до уваги правову позицію, викладену постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суд від 23.12.2020 № 756/2609/20 (провадження № 61-11479св20), згідно з якою, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

На теперішній час вказаний строк закінчився. Відомостей, що нотаріусом спадщина після смерті ОСОБА_3 не оформлена і свідоцтва про право на спадщину не видані, матеріали справи не містять.

Крім того, обраний позивачкою вид забезпечення позову у вигляді заборони нотаріусу видавати свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 жодним чином не може стосуватися виконання рішення суду, ухваленого за наслідками розгляду справи, і може привести до необґрунтованого обмеження прав її спадкоємців на оформлення спадкових прав на інше майно померлої.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на даний час немає достатніх підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі, а тому у задоволенні вказаної заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 157, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: