Справа № 550/1061/22
Провадження № 2/550/53/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року смт Чутове

Чутівський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання Байрачної Н.В.,

позивача прокурора Максакової В.А.

представника відповідача адвоката Шведенка П.Ю.,

представника відповідача - Прокопенко Ю.В.,

представника третьої особи адвоката Кожевнікова С.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт. Чутове цивільну справу за позовом Диканської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі позивачів: Полтавської обласної військової адміністрації, Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальний заклад «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ «Гомма-ІБ» про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області; скасування державної реєстрації та припинення права власності; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки; скасування державної реєстрації та припинення права оренди; витребування земельної ділянки,

у с т а н о в и в :

Заступник керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації, Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області; ОСОБА_1 ; третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальний заклад «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради; третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ «Гомма-ІБ» про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, скасування державної реєстрації та припинення права власності, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, скасування державної реєстрації та припинення права оренди, витребування земельної ділянки.

Позовна заява подана в порядку ст.56 ЦПК України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та мотивована тим, що оскільки від імені держави повноваження власника цієї земельної ділянки згідно із положеннями ст.122 ЗК України на території Полтавської області виконує Полтавська обласна державна адміністрація, однак вказаним органом державної влади не вживались заходи щодо її повернення до державної власності, то зазначений позов пред`являється прокурором.

Ухвалою судді від 02.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

30.01.2023 представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Шведенко П.Ю. подав до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, що прокурором не доведено належним чином нездійснення чи неналежне здійснення позивачем Полтавською ОВА захисту інтересів держави у спірних правовідносинах. Зокрема, вказує, що позовна заява подана до суду в інтересах Полтавської військової адміністрації, яка утворена на підставі Закону України №68/2022 від 24.02.2022 та розпорядження №81 від 24.02.2022. Проте все наявне у справі листування здійснювалося Диканською окружною прокуратурою із Полтавською обласною державною адміністрацією у 2021 році. Враховуючи той факт, що Полтавська ОВА є новоствореним тимчасовим державним органом то для захисту її законних прав та інтересів прокуратура не здійснила належної процедури повідомлення про правопорушення та не надала розумного строку для звернення за судовим захистом Полтавській ОВА. Таким чином, представник відповідача вважає, що прокурором не обґрунтовано та не доведено підстав для представництва в суді Полтавської ОВА, оскільки прокурор всупереч вимогам ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» не звернувся до Полтавської ОВА, як новоствореного тимчасово державного органу, із повідомленням про виявлені ним порушення інтересів держави. Адвокат Шведенко П.Ю. також зазначає, що Полтавська ОДА у своєму листі від 29.12.2021 вказала, що вона не є розпорядником зокрема спірної земельної ділянки, належної ОСОБА_1 . Отже, беззастережна згода позивача на представництво в даному випадку є відсутня. Крім того, адвокат зазначив, що лист відповідь від 29.12.2021 від Департаменту культури і туризму Полтавської ОДА також містить інформацію що Полтавська ОДА не є розпорядником спірної земельної ділянки, однак у зв`язку з відсутністю у Департаменті посади юриста просять прокуратуру забезпечити представництво у вказаному спорі в суді. Таким чином, представник відповідача вважає, що прокурором не дотримано вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а тому справа підлягає залишенню без розгляду.

У підготовчому засіданні, прокурор, щодо задоволення клопотання про залишення позову без розгляду заперечила посилаючись на ті обставини, що Полтавська ОДА та Полтавська ОВА є єдиним органом, а військова адміністрація це тимчасовий статус, присвоєний обласній державній адміністрації на період воєнного стану. На виконання вимог ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» Диканською окружною прокуратурою було повідомлено позивачів про звернення до суду, оскільки Полтавською ОДА та Департаментом культури і туризму Полтавської ОДА, як уповноваженими органами не було вжито заходів на усунення виявлених прокурором порушень.

Представник позивача, Полтавської обласної військової адміністрації Хилевич Т.В. до суду надіслала письмові пояснення у яких підтримала позовні вимоги та просила розгляд справи проводити без участі представника Полтавської обласної військової адміністрації.

Представник Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином.

У підготовчому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Шведенко П.Ю. підтримав подане клопотання та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_2 у підготовчому засіданні підтримала клопотання адвоката Шведенка П.Ю. та не заперечувала проти залишення позовної заяви без розгляду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальний заклад «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради, адвокат Кожевніков С.О. у підготовчому засіданні підтримав позицію прокурора та заперечував протии залишення позовної заяви без розгляду.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ТОВ «Гомма-ІБ» у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином.

Дослідивши подане клопотання, матеріали цивільної справи, заслухавши думку учасників справи, суд встановив наступне.

Прокурор у позовній заяві вказував, що Полтавська обласна військова адміністрація, незважаючи на очевидний характер порушення, не здійснювала належним чином захисту інтересів держави та самостійно з позовом до суду не звернулася, з урахуванням чого прокурором було подано позовну заяву до суду.

Так, у листі від 13.12.2021 за №51-4825вих-21 прокурор відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» пропонував Полтавській обласній державній адміністрації як уповноваженому державному органу вжити заходів щодо усунення порушень, а саме факту незаконного розпорядження землями історико-культурного призначення, що були передані у приватну власність ОСОБА_1 , зокрема і шляхом пред`явлення позову до суду (а.с.90-92).

У відповідь на вищевказаний лист прокурора, Полтавська обласна державна адміністрація своїм листом за №17115/1/01-52 від 29.12.2021 повідомила, що Полтавська обласна державна адміністрація не є розпорядником земельної ділянки з кадастровим номером: :00:001:0482, що на праві власності належить ОСОБА_1 (а.с.93).

Аналогічного листа від 13.12.2021 за №51-4824Вих-21 прокурором направлено до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації (а.с.86-88).

Листом від 29.12.2021 за №01-20/3006 Департамент повідомив прокурора про те, що Полтавська Обласна державна адміністрація не є розпорядником земельної ділянки, що перебуває у приватній власності ОСОБА_1 . Також у листі зазначено, що у Департаменті відсутня посада юриста, а тому вони звертаються із клопотанням до прокурора про забезпечення представництва їх у суді (а.с.89).

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази про здійснення прокурором належної процедури повідомлення про правопорушення та не надано розумного строку для звернення за судовим захистом Полтавській обласній військовій адміністрації, яка утворена та діє відповідно до Указу Президента України №68/2022 від 24.02.2022 та розпорядження Полтавської обласної державної адміністрації №81 від 24.02.2022.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до частин 3-4 статті 56 ЦПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Аналіз частини третьої статті 56 ЦПК України у взаємозв`язку з частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що участь прокурора в судовому процесі стає можливою за умови, крім іншого, обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтвердження відсутності такого органу.

Згідно з абзацами 1 та 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя).

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший третій частини четвертої статті 23 Закону).

З викладених вище положень чинного законодавства випливає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

При цьому, для підтвердження підстав для представництва, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої палати Верховного суду від 06 липня 2021 року у справі №911/2169/20 (провадження №12-20гс21) (п.п. 8.38, 8.40 даної постанови).

Поняття «компетентний орган» вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Перевіряючи наявність підстав для представництва Полтавської обласної військової адміністрації прокурором у даній справі, суд враховує такі висновки Великої Палати Верховного Суду з питань представництва прокурором інтересів держави.

Так, у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків щодо застосування норм права:

- прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган, а також у разі його відсутності. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті (аб.1, 2 ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру");

- наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідний компетентний орган. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва, прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абз.1-3 ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру");

- прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає компетентний орган. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача;

- оскільки повноваження органів влади, зокрема й щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень у компетентного органу здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах;

- якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність компетентного органу, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №912/2385/18 зазначається, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Також Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для залишення позову без розгляду (п.54 постанови).

У висновку про застосування норм права Велика Палата Верховного Суду зазначає, що ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень п.2 ч.1 ст.226 ГПК України (п.82, 83 постанови).

Отже, прокурор може звернутися до суду з позовом лише у випадку відсутності відповідного компетентного органу або нездійснення чи неналежного здійснення останнім чи іншим суб`єктом відповідних владних повноважень. При цьому прокурор повинен обґрунтувати наявність підстав такого представництва та надати докази на підтвердження того, що він попередньо повідомляв про це відповідні компетентні органи, які мали б самостійно захищати інтереси держави.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Враховуючи викладене, суд вважає письмові обгрунтування, викладені у листах Полтавської ОДА та Департаменту культури і туризму Полтавської ОДА від 29.12.2021, такими, що спростовують обставини, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Отже, прокурор не обґрунтував наявності визначених законодавством підстав для здійснення ним представництва інтересів держави в суді, зокрема не довів, що компетентні органи, яких прокурор зазначив як позивачів, наділені повноваженнями стосовно розпорядження земельною ділянкою, яка є предметом спору у даній справі.

З огляду на викладене суд погоджується із доводами представника відповідача, адвоката Шведенка П.Ю. щодо відсутності у прокурора підстав для представництва інтересів держави в особі Полтавської ОВА та вважає їх обґрунтованими.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

З урахуванням наведеного, клопотання представника відповідача, адвоката Шведенка П.Ю. про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є такими, що підлягає задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді під час розгляду даної справи, позовна заява, подана Диканською окружною прокуратурою Полтавської області в інтересах держави в особі Полтавської обласної військової адміністрації та Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації підлягає залишенню без розгляду відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.257, 258, 260 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ., адвоката Шведенка Павла Юрійовичапро залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

Позовну заяву Диканської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі позивачів: Полтавської обласної військової адміністрації, Департаменту культури і туризму Полтавської обласної державної адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальний заклад «Центр охорони та досліджень пам`яток археології» Полтавської обласної ради; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ «Гомма-ІБ» про скасування наказу Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області; скасування державної реєстрації та припинення права власності; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки; скасування державної реєстрації та припинення права оренди; витребування земельної ділянки залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 10 квітня 2023 року.

Суддя С. А. Оболєнська