_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/4481/23
Провадження № 2-з/947/390/23
УХВАЛА

про забезпечення позову

10.04.2023 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючий - суддя Васильків Олена Василівна,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики та звернення стягнення на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить:

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики від 22.08.2017 року станом на 01.02.2023 року в гривнях в еквіваленті 124213,72 дол. США, з яких: сума основного боргу - 42040,00 дол. США; 10% річних - 6876,12 дол. США; пеня - 75297,60 дол. США, за готівковим курсом продажу долару СА за гривню, який буде встановлений на сайті АТ "СЕНС БАНК" на день фактичного повернення грошей.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики від 05.11.2019 року станом на 01.02.2023 року в гривнях в еквіваленті 98022,04 дол. США, з яких: сума основного боргу - 21380,00 дол. США; 10% річних - 6408,68 дол. США; пеня - 70233,36 дол. США, за готівковим курсом продажу долару США за гривню, який буде встанволений на сайті АТ "СЕНС БАНК" на день фактичного повернення грошей.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договором позики від 22.08.2017 року та договором позики від 05.11.2019 року звернути стягнення на нерухоме майно:

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2017 року, посвідченого Шатіловою О.В., державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №7-908;

- земельну ділянку (кадастровий номер :43:007:0020), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу 03.10.2017 року, посвідченого Шатіловою О.В., державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №7-912;

- земельну ділянку (кадастровий номер :43:007:0021), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2017 року, посвідченого Таранською А.М., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованим в реєстрі за №9675.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою суду від 22.02.2023 року провадження у справі відкрито.

06.04.2023 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне відповідачу ОСОБА_2 майно, а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки, кадастрові номери :43:007:0020 та :43:007:0021, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому позивач посилається на те, що невжиття таких заходів може призвести до порушення прав ОСОБА_1 та істотно ускладнити чи унеможливити в подальшому виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Пунктом 4 постанови № 9 від 22.12.2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В постанові від 14.06.2021 року по справі № 308/8567/20 Верховий Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку, викладеному у постанові Верховного Суду в складі колегії судів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 серпня 2020 року в справі № 520/9674/19 (провадження № 61-4032св20).

У вказаній постанові зокрема зазначено, що Системне тлумачення частини першої статті 153, частини тринадцятої статті 158, частини першої статті 187 ЦПК України дає можливість дійти висновку, що:

законодавець передбачив відповідний процесуальний порядок розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі;

для розгляду заяви про забезпечення позову та вирішення питання про відкриття провадження у справі встановлені різні процесуальні строки: два та п`ять днів відповідно;

першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті;

у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову;

у разі повернення позовної заяви, відмови у відкритті провадження у справі передбачений процесуальний механізм скасування заходів забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищезазначену судову практику, та з урахуванням того, що заходи забезпечення позову, які просить вжити сторона позивача відповідають заявленим позовним вимогам, оскільки подальше переоформлення права власності на спірний об`єкт ускладнить виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 03.10.2017 року, посвідченого Шатіловою О.В., державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за №7-908.

Накласти арешт на земельну ділянку (кадастровий номер :43:007:0020), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу 03.10.2017 року, посвідченого Шатіловою О.В., державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №7-912.

Накласти арешт на земельну ділянку (кадастровий номер :43:007:0021), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу 24.11.2017 року, посвідченого Таранською А.М., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за №9675.

Копію ухвали направити до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради /м. Одеса, вул. Черняховського, 6/ для негайного виконання.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильків О.В.