Справа №303/5315/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Ляпіній А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (представник позивача - адвокат Химич В`ячеслав Васильович) до ОСОБА_2 (представник відповідача - адвокат Сідун Олеся Степанівна) про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому зазначив, що 14.11.2015 він та відповідачка уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Завидівської сільської ради, Мукачівського району, актовий запис №13. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2021 вищезазначений шлюб розірвано. У 2018 році у відповідачки померла бабуся, яка проживала по АДРЕСА_1 . Зазначений будинок бабуся відповідачки ОСОБА_3 заповідала доньці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 запропонувала йому заплатити ОСОБА_4 вартість половини спадкового будинку, а за другу половину будинку грошові кошти заплатить батько відповідачки ОСОБА_3 , і тоді ОСОБА_4 відмовиться від спадщини у вигляді спірного будинку на користь відповідачки. Його мати ОСОБА_5 заплатила ОСОБА_4 за 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 3600 доларів США, а ОСОБА_4 відмовилася від спадщини за заповітом на користь своєї племінниці, відповідачки по справі ОСОБА_2 . У свою чергу батько колишньої дружини також написав заяву про відмову від спадщини на користь своєї доньки ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_4 фактично продала будинок своєї матері племінниці ОСОБА_2 і остання набула право власності на спірний будинок, яке зареєстровано 08.02.2019 приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Попович В.В. Набутий відповідачем житловий будинок знаходився у занедбаному стані, тому він його повністю відремонтував за свої власні кошти, у цьому йому допомагали брат та батько. Відбудова будинку проводилась протягом 3 років і на теперішній час його вартість згідно звіту про оцінку становить 737750,00 грн. Він замінив усі вікна, двері, зробив новий дах, побудував прибудову до будинку, внаслідок чого збільшилася його загальна площа. Зазначив, що майно, яке належало одному з подружжя може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підставі, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Вважав, що за таких обставин наявні підстави визнати будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, сумісно нажитим майном і поділити його в рівних частках між ним та відповідачем по 1/2 частині кожному. Він неодноразово звертався до відповідачки з пропозицією поділити майно в добровільному порядку, але остання його пропозицію ігнорує. Просив визнати будинок АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнати 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та відповідно 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.08.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 19.09.2022 відкрито провадження по цивільній справі, визначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 09.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя до судового розгляду по суті.

25.11.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка зазначила, що обставини викладені у позовній заяві не відповідають дійсності, не можуть бути взяті судом до уваги, внаслідок чого позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Спірний будинок відповідачка отримала у спадщину, але позивач зазначає в позові твердження, які суперечать ЦК України та СК України. Крім того, позивач зазначає неправдиві відомості. Спірний будинок не підлягає поділу, оскільки він набутий відповідачкою в порядку спадкування, а відповідно і не є спільною сумісною власністю подружжя. Твердження позивача про те, що він замінив всі вікна, двері, зробив новий дах будинку, прибудову, внаслідок чого збільшилась загальна площа будинку не відповідає дійсності. Заперечувала проти прийняття до уваги наданої позивачем розписки ОСОБА_4 , оскільки із неї неможливо зрозуміти правову природу доказу, а також особи, які в ній зазначені не є учасниками цієї справи. Надані позивачем світлокопії: накладної №458 від 04.04.2020, довідки-рахунку №6083 від 07.11.2019, комерційної пропозиції від 18.02.2020 не підтверджують викладені в позові обставини. Позивач також посилається на висновок експерта, але такий взагалі не долучено до справи. Наданий суду звіт про оцінку майна в Єдиній базі не міститься, йому не присвоєно унікальний номеру, тому він не є належним та допустимим доказом. Також просила суд звернути увагу на те, що згідно Інформаційної довідки сформованої 14.12.2021 до житлового будинку літ. А. належать такі споруди та прибудови: літ. Б - навіс, літ. В - сарай, літ. Г госп. будівля для худоби, літ. г - навіс, літ. Д - вбиральня, №- ворота, №1- огорожа; підставами для державної реєстрації є свідоцтво про право на спадщину; форма власності приватна; розмір частки 1/1; загальна площа (68.3 кв.м.) житлова площа (17,3 кв.м.) - дата державної реєстрації 08.02.2019. Аналогічні об`єкти зазначені у звіті про оцінку житлового будинку та зазначена така сама загальна площа (68.3 кв.м.) і житлова площа (17,3 кв.м.), тому твердження про те, що позивачем зроблено прибудову до будинку внаслідок чого збільшилася загальна площа будинку не відповідає дійсності. Відповідач посилалась також на недоведеність істотного збільшення вартості спірного майна внаслідок затрат позивача. Просила відмовити у задоволенні позову, всі понесені відповідачем судові витрати покласти на позивача.

28.03.2023 від представника відповідача ОСОБА_6 до суду надійшла заява про відвід судді Полянчука Б.І. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, у задоволенні якої відмовлено ухвалою суду від 28.03.2023.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 28.02.2023 витребувано у приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Попович В.В копію спадкової справи, яка відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити і пояснив суду, що він та відповідачка перебували в шлюбі шість років, але до розірвання шлюбу спільно не проживали один рік, тому фактично вони проживали однією сім`єю п`ять років. Під час перебування у шлюбі він працював без оформлення трудових відносин і його щомісячний заробіток складав близько 16000 грн. За весь час перебування у шлюбі дружина постійно не працювала, а тільки декілька місяців працювала на різних роботах зі значними переривами. Вони домовились з тіткою відповідачки, що куплять будинок, який вона отримала в спадщину за заповітом. У нього не було грошових коштів, тому його мати заплатила за будинок тітці відповідачки, про що остання видала розписку 25.09.2020. Після оформлення всіх документів дружина сказала йому, що будинок вже їхній. Він вважав, що таким чином він та дружина набули право власності на спірний будинок за договором купівлі-продажу і він є таким, що набутий у шлюбі. Водночас дружина відмовилась зареєструвати його місце проживання в будинку. Після набуття спірний будинок перебував у занедбаному стані, в одній із кімнат впала стеля, тому він зробив ремонтні роботи, а саме: замінив дах, вікна, двері, поштукатурив та пошпаклював стіни. Крім того, він добудував до будинку кухню розміром 2х4, але дозволу на будівельні роботи вони не отримували і після будівництва її не оформили, тому в натурі будівлі є, а в технічній документації вона не відображена.

Представник позивача - адвокат Химич В.В. у судовому засідання позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити і пояснив суду, що мати позивача заплатила 3600 доларів США за 1/2 частину спірного будинку спадкоємцеві власника майна ОСОБА_4 , яка, зі свого боку, відмовилась від спадщини на користь відповідачки. Батько відповідачки також відмовився від спадщини. Після чого відповідачка оформила на себе право власності в порядку спадкування на спірний будинок. ОСОБА_4 отримала грошові кошти і зобов`язалась переоформити одну половину будинку на позивача, а другу половину на відповідача. Вважав, що за викладених обставин фактично відбулася купівля-продажа житлового будинку, хоча письмовий договір купівлі-продажу і не укладався. Кому саме належати грошові кошти, які були сплачені ОСОБА_4 за будинок йому невідомо. Після набуття майна його вартість суттєво збільшилась, оскільки позивач замінив дах, вікна, поштукатурив стіни будинку з зовнішньої та внутрішньої сторони, здійснив добудову і на теперішній час його вартість складає 737 750 грн. Не зміг назвати вартість будинку на момент його набуття та конкретну суму грошових коштів, які були витрачені позивачем на ремонтні роботи в будинку та придбання матеріалів, а також наскільки у грошовому вимірі суттєво змінилась вартість будинку після проведення ремонтних робіт та добудови. У судових дебатах всупереч заявленому раніше, що грошові кошти за будинок в сумі 3600 доларів США ОСОБА_4 заплатила мама позивача зазначив, що зазначені грошові кошти заплатив позивач разом з мамою.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача - адвокат Сідун О.С. у судовому засіданні просила в задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав викладених у відзиві.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у них на час розгляду справи.

Частина 5 ст.82 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Із рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.11.2021 встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Завидівської сільської ради Мукачівського району 14.11.2015, актовий запис №13, який було розірвано зазначеним рішенням.

Відповідно до інформаційної довідки №290174647 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що за ОСОБА_7 . 08.02.2019 приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Попович В.В. зареєстровано право приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для державної реєстрації є свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 310, виданий 08.02.2019, видавник: Приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 в період шлюбу з ОСОБА_1 набула право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно звіту про оцінку, який виготовлено ТОВ «Байт», станом на 26.07.2022 ринкова вартість житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 68.3 м.кв. (житлова площа 37,3 м.кв.) становить 737750 грн.

Стаття 57 СК України встановлює перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Зокрема, п.3 ч.1 зазначеної статті передбачає, що це може бути майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 набутий ОСОБА_2 в період шлюбу в порядку спадкування за законом, тому за ст.57 СК України він є особистою приватною власністю відповідача, а відповідно не відноситься до майна, що є спільною сумісною власністю подружжя і не підлягає поділу між ними.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Застосовуючи ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен виходити із презумпції спільності майна подружжя. Така презумпція діє допоки той з подружжя, хото її заперечує, не доведе протилежного.

Позивач та його представник вважали, що ОСОБА_4 фактично продала будинок своєї матері відповідачу по справі ОСОБА_2 , а тому його необхідно визнати спільною сумісною власністю подружжя і поділити між ними шляхом визнання по 1/2 частці будинку за кожним, на підтвердження чого надали суду копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , в якому зазначено, що його мамою є ОСОБА_5 , а також розписку ОСОБА_4 від 25.09.2018, яка видана ОСОБА_5 про те, що вона отримала від останньої грошові кошти в сумі 3600 грн. за будинок по АДРЕСА_1 .

Крім того, допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснила суду, що вона у ОСОБА_4 купила для сина за 3600 доларів США 1/2 частину спірного будинку, а остання, у свою чергу, відмовилась від спадщини на користь відповідача і та оформила будинок на себе.

Із копії спадкової справи, яка відкрита приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області Попович В.В. 30.10.2018 за №121/2018 відносно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 вбачається, що після смерті ОСОБА_3 дочка померлої ОСОБА_4 30.10.2018 звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини за заповітом, а також як спадкоємець за законом. Крім того, із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 також 30.10.2018 звернувся її син ОСОБА_3 . Із заяви від 08.11.2018 вбачається, що ОСОБА_7 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її бабусі ОСОБА_3 і 08.02.2019 приватним нотаріусом Попович В.В. видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яким нотаріус посвідчує, що спадкоємцем майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є її внучка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Слід зазначити, що вимоги позивача про визнання будинку АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя не засновані на законі з огляду на те, що ст.ст. 60, 63 СК України встановлюють презумпцію факту спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із них, а тому у випадку доведеності належними та допустимими доказами набуття права спільної сумісної власності подружжя на майно ця обставина витікає із закону та встановлених в судовому засіданні обставин і не потребує додаткового встановлення рішенням суду.

Водночас, позивач посилався, але ним не доведено, що на спірне нерухоме майно розповсюджується режим спільної сумісної власності подружжя.

Так, ст. 655 ЦК України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Аналізуючи надані сторонами докази та виходячи з вимог ст.ст. 655, 657, 220 ЦК України, суд вважає, що позивачем жодним чином не доведено укладення договору купівлі продажу у встановленій законом формі між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , оскільки передбачений законом договір купівлі-продажу між зазначеними особами не укладено, ОСОБА_4 взагалі не була власником майна, а відповідно і не була наділена повноваженнями на володіння, користування та розпорядження цим майном. Не доведено позивачем і домовленість сторін договору з приводу істотних умов договору, його повне або часткове виконання та ухилення однією зі сторін від його нотаріального посвідчення, а тому визнання судом такого договору дійним.

Водночас судом встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.02.2219 року, яке підтверджує право власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 не визнано недійсним і є таким, що підтверджує право власності відповідача на спірний будинок.

Таким чином, позивачем не доведено набуття ОСОБА_2 спірного майна на підставі договору купівлі-продажу або на іншій підставі, що не передбачена ст.57 СК України, а відповідно і право спільної сумісної власності подружжя на це майно.

Крім позовних вимог про поділ майна, в зв`язку з тим що воно набуто у шлюбі, а відповідно є спільною сумісною власністю подружжя, позивач також суперечливо заявив про виникнення права спільної сумісної власності подружжя на спірне майно, яке належало відповідачу, оскільки за час шлюбу його цінність істотно збільшилась внаслідок його трудових та грошових затрат.

Дійсно ч.1 ст.62 СК України передбачає, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Виходячи з вимог ч.1 ст.62 СК України судом при розгляді спору необхідно встановити істотність збільшення вартості майна, а також, що таке збільшення вартості пов`язане з трудовими чи грошовими затратами позивача, який не є власником майна. Істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості втрачається чи зазнав значного перетворення, внаслідок чого стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті трудових та грошових затрат іншого з подружжя, який не є власником. Зазначене підлягає доказуванню позивачем в силу ч.1 ст.81 ЦПК України.

На підтвердження істотного збільшення цінності житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 внаслідок трудових та грошових затрат позивача, останнім надано суду накладну №454 від 04.04.2020 про придбання дверей на суму 13190 грн., але зазначена накладна не містить повних відомостей про особу покупця та про те, що грошові кошти в зазначеній сумі сплачені. Також суду надано попередній розрахунок №6083 від 07.11.2019 на придбання металовиробів на ім`я позивача за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що станом на 07.12.2021 сплачено 44532,90 грн., але розрахунок не може підтверджувати витрати в зазначеній сумі, оскільки в ньому не відображено назва суб`єкта підприємницької діяльності, який здійснив відчуження металовиробів. Не підтверджено належними доказами і сплату грошових коштів у сумі 44532,90 грн. Крім того, надані суду комерційні пропозиції №1018203 від 18.02.2020, №1018202 від 18.02.2020 є офертами в яких сформульовано пропозиції укласти договори, але вони є початковими стадіями укладення договору, а позивачем не надано суду докази акцепту на зазначену пропозицію та виконання сторонами договору.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , яка приходиться позивачу бабусею пояснила суду, що надавала ОСОБА_1 грошові в сумі 28000 грн. на ремонт житлового будинку АДРЕСА_1 , із яких: 3000 грн. на ремонт даху; 5000 грн. на внутрішні роботи; 10000 грн. на двері та вікна; 10000 на інші матеріали, але зазначені пояснення, суд не може взяти до уваги, оскільки доказів, які підтверджують придбання цих матеріалів суду не надано.

Суд вважає, що за таких обставин позивачем не доведено належними та допустимими доказами витрати на придбання будівельних матеріалів для ремонту спірного будинку та будівництва прибудови, виконання ним та його родичами будівельних робіт, про які він та його представник заявили в позовній заяві та в судовому засіданні, внаслідок чого вартість спірного майна істотно збільшилась би.

Позивачем надано суду докази на підтвердження вартості спірного житлового будинку на час звернення з позовом до суду, але суд позбавлений можливості порівняти чи збільшилась вартість будинку після поліпшень в порівнянні з його оцінкою на момент набуття відповідачем права власності на нього, оскільки доказів вартості станом на 08.02.2019 суду не надано. Не надано позивачем конкретних доказів і на підтвердження якісних змін характеристик житлового будинку після ремонту, що має суттєве значення для визначення чи має місце істотне збільшення вартості будинку.

Таким чином, позивачем не доведено істотність збільшення вартості спірного майна, а також, що таке збільшення вартості пов`язане з його трудовими чи грошовими затратами.

Суд вважає, що за викладених обстави підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст. 82,259,263-265,273,354,355 ЦПК України, ст. ст. 57,60,62,69,70,71 СК України, ст.ст. 220,655,657 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) про поділ майна подружжя відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 03.04.2023.

Суддя