ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи: Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Надтока Зінаїда Василівна про визнання права власності на нежитлове приміщення та скасування державної реєстрації права власності та

за зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Новокодацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,Державного підприємства СЕТАМ, ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко Ірина Вікторівна, нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Надтока Зінаїда Василівна про визнання електронних торгів недійсними, скасування акту про проведення прилюдних торгів, скасування свідоцтва про придбання майна, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2016 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи: Новокодацький ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Надтока З.В. про визнання права власності на нежитлове приміщення та скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалася на те, що 21 вересня 2016 року вона стала переможцем електронних торгів з реалізації нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , яке раніше належало ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 2005 року, за яким на час проведення торгів було зареєстровано право власності на вищезазначене нежитлове приміщення. 26 вересня 2016 року вона внесла на депозитний рахунок Ленінського (змінено назву на Новокодацький) відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області повну вартість лота у розмірі 1 050 000,00 грн. 30 вересня 2016 року вона отримала акт про проведення прилюдних торгів (аукціону) з реалізації арештованого майна. На підставі зазначеного акта 06 жовтня 2016 року вона отримала свідоцтво про придбання з прилюдних торгів нежитлового приміщення АДРЕСА_1 . Після реєстрації за нею права власності на зазначене майно приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко І. В. повідомила їй, що за двадцять хвилин до цього державний нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Надтока З. В. відкрила розділ для реєстрації права власності за іншими особами ОСОБА_3 та ОСОБА_1 10 жовтня 2016 року нотаріус ОСОБА_5 здійснила державну реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 03 квітня 2012 року за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по 1/2 частині за кожним із них. Посилаючись на те, що вона придбала спірне майно на прилюдних торгах і є його власником, просила позов задовольнити.

ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на нежитлове приміщення №1, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 45,2 кв. м; скасувати запис №16816627 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 та запис №16816582 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 по 1/2 частині приміщення АДРЕСА_1 за кожним.

У травні 2017 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Новокодацького ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, Державного підприємства СЕТАМ, ОСОБА_2 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко І.В., нотаріус Тернівської державної нотаріальної контори Тернівського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Надтока З.В. про визнання електронних торгів недійсними, скасування акту про проведення прилюдних торгів, скасування свідоцтва про придбання майна.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 і ОСОБА_1 посилалися на те, що 03 квітня 2012 року вони уклали зі ОСОБА_4 договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого кожен з них прийняв у спільну часткову власність по 1/2 частині об`єкта нерухомого майна магазину непродовольчих товарів, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Реєстрацію спірного майна за ними здійснено тільки 06 жовтня 2016 року. Вважають себе добросовісними набувачами спірного майна, адже у 2014 та у 2016 році здавали зазначене нежитлове приміщення у найм, у 2016 році уклали договір охорони та договір на постачання теплової енергії. Вважають, що договір купівлі-продажу від 03 квітня 2012 року є виконаним, а значить є укладеним, що свідчить про виникнення у них права власності на спірне майно не залежно від того, чи здійснили вони за собою державну реєстрацію права власності на зазначене нерухоме майно відразу після укладення договору. Таким чином, електронні торги проведені ДП «Сетам» незаконно, чим порушено їх право на спірне нерухоме майно.

ОСОБА_3 і ОСОБА_1 просили визнати недійсними електронні торги від 21 вересня 2016 року з реалізації нежитлового приміщення АДРЕСА_1 ; скасувати акт про проведення прилюдних торгів від 30 вересня 2016 року, затверджений начальником Новокодацького (Ленінського) відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області; скасувати свідоцтво від 06 жовтня 2016 року, посвідчене приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сисоєнко І. В.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визно за ОСОБА_2 право власності на нежитлове приміщення №1 в будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 45,2 кв. м. Скасовано запис №16816627 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 та запис №16816582 про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 по 1/2 частині приміщення АДРЕСА_1 за кожним. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 і ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року ОСОБА_1 просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві Новокодацького ВДВС міста Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року залишити без змін.

У відзиві ДП Сетам на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити без змін рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року.

У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року просить відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року залишити без змін.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року скасовано. У задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Верховний Суд постановою від 30 вересня 2020 року скасував постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року в частині вирішення первісного позову про визнання права власності на нежитлове приміщення та скасування державної реєстрації права власності, справу в цій частині передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року залишено без змін.

Верховний Суд постановою від 17 червня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року залишив без змін.

Постановою Верховного Суду від 15 червня 2022 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року та постанову Верховного Суду від 17 червня 2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів розглядає справу в частині вирішення первісного позову, оскільки в частині вирішення вимог зустрічного позову залишилася чинною постанова Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 вересня 2016 року відбулися електронні торги з реалізації нежитлового приміщення АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н. М.

На підставі зазначеного договору ОСОБА_4 здійснив державну реєстрацію свого права власності на вказане майно та на час проведення електронних торгів саме за ОСОБА_4 було зареєстроване право власності на спірне майно.

Згідно з актом про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна 21 вересня 2016 року відбулися електронні торги з реалізації нежитлового приміщення АДРЕСА_1 (попередня назва місто Дніпропетровськ), яке належало ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н. М. Зазначене нерухоме майно було описане та арештоване в ході примусового виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення зі ОСОБА_4 грошових коштів на користь ОСОБА_6 і Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль».

Переможцем зазначених торгів стала ОСОБА_2 , яка 26 вересня 2016 року внесла на депозитний рахунок відділу Ленінського ВДВС м. Дніпропетровська суму в розмірі 1 050 000,00 грн, що підтверджується актом про проведення прилюдних торгів (аукціону) з реалізації арештованого майна від 30 вересня 2016 року.

06 жовтня 2016 року ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сисоєнко І. В. та зареєстроване в реєстрі за № 2088.

Водночас судом першої інстанції встановлено, що 03 квітня 2012 року ОСОБА_3 і ОСОБА_1 як покупці уклали зі ОСОБА_4 як продавцем договір купівлі-продажу, за умовами якого кожен з покупців прийняв у спільну часткову власність по 1/2 частині об`єкта нерухомого майна магазину непродовольчих товарів, розташованого на АДРЕСА_3 .

06 жовтня 2016 року ОСОБА_3 і ОСОБА_1 звернулися до державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори Надтоки З. В. для реєстрації за собою права власності на придбане ними в 2012 році майно, яке 10 жовтня 2016 року за ними було зареєстровано.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення первісних позовних вимог, оскільки задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд виходив з того, що у неї право власності на спірне нежитлове приміщення виникло 06 жовтня 2016 року, оскільки акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У той час, як надані ОСОБА_1 і ОСОБА_3 докази не підтверджують факту виникнення у них права власності на спірне майно та не можуть свідчити, що договір купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення від 03 квітня 2012 року є укладеним, адже згідно чинного на час його укладення законодавства, він є укладеним після його державної реєстрації. Тому добросовісність позивачів за зустрічним позовом сама по собі не може бути підставою для відмови у визнанні права власності за ОСОБА_2 .

Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення прилюдних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року №2710/05 (далі Тимчасовий порядок, Порядок №2710/05) визначено, що електронні торги продаж майна на прилюдних торгах за принципом аукціону або на комісійних умовах засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну; а також передбачено правила, що визначають процедуру підготовки, проведення цих торгів, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів, та правила щодо оформлення результатів торгів.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації. Правила ж проведення електронних торгів визначені Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 №2831/5 (далі Порядок).

Цим Порядком визначено, що електронні торги продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну та передбачені певні правила проведення цих торгів, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, електронні торги є спеціальною процедурою продажу майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході торгів запропонував за нього найвищу ціну, та передбачено певні правила проведення цих торгів.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупцяучасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане нерухоме майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, яке видається нотаріусом на підставі акту про проведені електронні торги. Підставою для вчинення цієї нотаріальної дії є звернення до нотаріуса набувача нерухомого майна чи його повіреної особи та подання ним документів, які безспірно встановлюють факт набуття права власності на нерухоме майно внаслідок проведення аукціону.

Матеріалами справи підтверджений факт набуття спірного нежитлового приміщення позивачем ОСОБА_2 .

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 328, 329 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Моментом виникнення майнових прав, а саме суб`єктивних прав учасників правовідносин, пов`язаних із володінням, користуванням і розпорядженням майном, є момент набуття права власності, яке підтверджено позивачем належними правовстановлюючими документами.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , оскільки позивач набула право власності на спірне майно, а відповідачі 06 жовтня 2016 року, тобто вже після придбання нею майна зареєстрували на нього своє право власності на підставі договору купівлі-продажу від 23 квітня 2012 року.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Доводи апеляційної скарги, що заява про реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно була подана ОСОБА_3 та ОСОБА_1 06.10.2016 року, а заява про реєстрацію арешту подана державним виконавцем 07.10.2016 року, то вочевидь, право власності на спірне нерухоме майно зареєстровано раніше накладення зазначеного арешту, а відтак, цілком правомірне, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з матеріалів справи вбачається, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відносно спірного майна державним реєстратором ОСОБА_5 було прийнято 10.10.2016 року (рішення №31788655) вже після того, як на спірне майно 07.10.2016 року (рішення №31773883) було накладено арешт, що підтверджується Інформаційною довідкою від 17.10.2016 року.

Доводи апеляційної скарги, що поза увагою суду залишилося питання правомірності дій державного виконавця Пономаренка О.О., колегія суддів не бере до уваги, оскільки питання поза межами позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 , що неправильним є висновок суду щодо виникнення права власності у ОСОБА_2 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки переможцем торгів стала ОСОБА_2 , державним виконавцем 30.09.2016 року переможцю торгів видано акт, акт про проведені електронні торги є документом що підтверджує виникнення права власності у ОСОБА_2 на придбане майно, а за договором купівлі-продажу, посвідченого 03.04.2012 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ще не набули права власності на спірне майно, адже не здійснили державну реєстрацію свого права на зазначене майно, яка була проведена тільки 10.10.2016 року, тобто після проведення торгів.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, якими з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені, їм дана належна оцінка, а доводи скаржника зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до переоцінки доказів, що не дає суду апеляційної інстанції підстав для задоволення вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 19 квітня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова