Справа № 583/189/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Ільченко В.М.

за участю секретаря Верби Н.О.

заявниці ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 заяву ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження майна,

УСТАНОВИВ:

29.03.2023 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження майна.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням суду від 20.02.2023 з неї на користь ОСОБА_2 стягнуто 17388,03 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди, 3000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 11301,22 грн в рахунок відшкодування судових витрат, всього на загальну суму 31689,25 грн. На даний час вона не має можливості сплатити вказану суму в повному обсязі через скрутне матеріальне становище, оскільки є безробітною, має мінливий дохід, має на утриманні непрацездатних батьків. Тому просить розстрочити виконання рішення суду від 20.02.2023 №583/189/23 на загальну суму 31689,25 грн на один рік рівними частинами по 2640,77 грн на місяць.

Заявниця в судовому засіданні вимоги заяви підтримала та просила задовольнити.

Стягувач в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог за безпідставністю.

Суд проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку.

Установлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.02.2023 №583/189/23, яке набрало законної сили 28.02.2023, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування майнової шкоди 17388,03 грн, 3000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди та 10012,90 грн в рахунок відшкодування судових витрат.

Додатковим рішенням від 24.02.2023 №583/189/23, яке набрало законної сили 28.03.2023, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судових витрат зі сплати судового збору 1288,32 грн.

Заявниця просить розстрочити виконання судового рішення у справі №583/189/23 на дванадцять місяців шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі 2640,77 грн.

В обґрунтування заяви зазначила, що вона є безробітною, не має стабільного доходу, має на утриманні непрацездатних батьків.

На підтвердження заяви надала суду копію власного свідоцтва про народження, трудової книжки серії НОМЕР_1 , довідку Охтирської філії Сумського обласного центру зайнятості від 27.03.2023 №186, згідно з якою вона не зареєстрована в центрі зайнятості, довідку квартального комітету «Дружба» від 27.03.2023 №165, відповідно до якої ОСОБА_1 має такий склад сім`ї: мати - ОСОБА_3 , 1955 року народження, батько ОСОБА_4 , 1952 року народження, пенсійні посвідчення батьків.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009, виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Суд відзначає, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.12. Конституційного суду України по справі № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.12. Конституційного суду України по справі № 11-рп/2012). Аналогічну позицію наведено в рішенні від 26.06.2013 Конституційного Суду України по справі №17/2013.

Виходячи з того, що Україна є правовою державою, що закріплено в ст. 1 Конституції України, то обов`язковість виконання судових рішень є гарантією, дотримання якої є визначальним для утвердження авторитету України.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3-5 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до роз`яснень п. 10 постанови пленуму Верховного суду України №14 від 26.12.2003 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що розстрочення виконання рішення - є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють таке виконання боржником. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми заборгованості, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу рішення має бути виконано повністю.

Підставою для розстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності вжиття такого заходу. Наявність підстав для розстрочення має бути доведена боржником. Встановлення графіку виконання судового рішення шляхом його розстрочення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинно базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяви про розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, розстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР.

Однак заявницею не наведено у заяві про розстрочення виконання рішення суду обставин, які мають характер особливих або виняткових, оскільки обставини, на які посилається заявниця, такого характеру не носять. Аргумент заявниці про залежність виконання судового рішення від її майнового стану не можу бути прийнятий до уваги, адже згідно з ч. 2 ст. 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається обставиною, яка є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

З огляду на викладене, та враховуючи, що заявницею не надано суду доказів на підтвердження наявності обставин, які мають винятковий характер та об`єктивно унеможливлюють чи ускладнюють виконання ним судового рішення, а незадовільний майновий стан не є підставою для розстрочки виконання рішення суду та встановлення запропонованого порядку його виконання, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог щодо розстрочення виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 260-261, 259, 353, 435 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 про розстрочення виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження майна - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області протягом 15 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складений 12 квітня 2023 року.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області В.М. Ільченко