Справа № 297/1310/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ГАЛ Л. Л., за участю секретаря Адамчо К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Берегівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області до ОСОБА_1 , третья особа без самостійних вимог на предмет спору Великобийганська сільська рада Берегівського району, про конфіскацію земельних ділянок,

встановив:

Берегівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, яке знаходиться за адресою м. Ужгород, пл. Народна, 4, звернулася із позовною заявою до ОСОБА_1 , місце проживання та перебування в Україні не відоме, місце проживання за кордоном АДРЕСА_1 , російська федерація, громадянство російської федерації, про конфіскацію у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області земельної ділянки ОСОБА_1 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (номер запису на право власності 2527706, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4) з кадастровим номером :03:000:0084, площею 1,0627 га, та земельної ділянки ОСОБА_1 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (номер запису на право власності 2526443, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4) з кадастровим номером № :03:000:0083 площею 0,3761 га, які знаходяться за адресою Закарпатська область, Берегівський район Дийдянської сільської ради (на даний час Великобийганської сільської ради).

Ухвалою судді Берегівського районного суду від 09.05.2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 20.06.2023 року. Залучити до участі у цивільній справі за позовом Берегівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельних ділянок, в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Великобийганську сільську раду Берегівського району. (а.с. 63-64).

Позов Берегівської окружної прокуратури мотивований тим, що Берегівською окружною прокуратурою за результатами вивчення питання законності використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення на території Берегівського району виявлено порушення земельного законодавства.

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_1 , який є громадянином російської федерації (внутрішній паспорт громадянина рф НОМЕР_1 від 15.12.2005, згідно інформації Головного Управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області відповідно до обліків ВОМІРМП УДМС України в Закарпатській області зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться, паспортом громадянина України та громадянина України для виїзду за кордон не документувався), на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.01.2009 № 1-32, видане Берегівською державною нотаріальною конторою, набув право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером :03:000:0084 площею 1,0627 га на території Берегівського району, яка знаходяться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, Дийдянська сільська рада (на даний час Великобийганська сільська рада). 23.05.2013 року ОСОБА_1 зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку за кадастровим номером № :03:000:0084 площею 1,0627 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (номер запису на право власності 2527706, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4).

Також, ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.01.2009 № 1-34, видане Берегівською державною нотаріальною конторою, набув право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із кадастровим номером № :03:000:0083 площею 0,3761 га на території Берегівського району, яка знаходяться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район, Дийдянська сільська рада (на даний час Великобийганська сільська рада). 23.05.2013 року ОСОБА_1 зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку за кадастровим номером № :03:000:0083 площею 0,3761 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (номер запису на право власності 2526443, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4).

Разом з тим, окружною прокуратурою виявлено порушення ст.ст. 13,14,41 Конституції України, ст.ст. 80,81,145 Земельного кодексу України при використанні ОСОБА_1 зазначених земельних ділянок.

Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із ч. 3 ст. 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.

Одночасно, за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення ( конфіскація) у випадках, встановлених законом.

Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення (з 13.01.2009 року по даний час) не відчужив їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави.

Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства, керуючись ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», окружною прокуратурою Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області надіслано лист від 24.02.2023 №07.50-101-919-вих-23 про виявлені порушення із вимогою вжити заходи щодо їх усунення, у тому числі в судовому порядку.

Разом із цим, уповноваженим державою органом заходи щодо конфіскації земельних ділянок в дохід держави не вжито, лише листом №10-7-0.161-952/2-23 від 06.03.2023 року повідомлено окружну прокуратуру, що головним управлінням заходи позовного характеру на конфіскацію земельних ділянок не вживались у зв`язку з відсутністю коштів на сплату судового збору.

Зазначені причини не є поважними та не дають підстав залишити без реагування зазначені порушення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та постанови Кабінету Міністрів України № 15 від 14.01.2015 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є центральним органом виконавчої влади, до повноважень якої, згідно з ст. 6 цього Закону, належить здійснення контролю за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Статтею 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що основним завданням державного контролю за використанням та охороною земель є запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення.

Згідно із частиною 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства саме Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки.

В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що ОСОБА_1 порушив визначену ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та як іноземний громадянин не відчужив їх упродовж року після набуття права власності. На даний час відповідач без перешкод використовує спірну земельну ділянку на території України.

Підставою представництва прокурором інтересів держави в даних спірних правовідносинах є бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Підставою для представництва в суді інтересів держави став факт порушення законодавства при використанні іноземним громадянином ОСОБА_1 , як іноземцем, земельних ділянок сільськогосподарського призначення, який не відчужив її упродовж року після набуття права власності. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України). Ця норма є імперативною та не передбачає винятків.

З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.

Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, яку ОСОБА_1 незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Зазначений спосіб захисту чітко визначений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України.

За приписами частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Берегівською окружною прокуратурою листом від 15.03.2023 повідомлено позивача про встановлення прокурором підстав для представництва інтересів держави у суді та намір звернутись із позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про міжнародне приватне право» підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом зокрема, якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України.

Викладені у позовній заяві обставини підтверджуються: інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав, інформаціями Головного управління ДМСУ в Закарпатській області, листом Головного управління СБУ в Закарпатській області та Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, документами реєстраційної справи.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Від Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області 09.06.2023 року поступили письмові пояснення по справі, згідно яких останній просив позов задовольнити з тих же підстав, які виклала у позові Берегівськаокружна прокуратура (а.с. 67-72).

У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач ОСОБА_1 відзив щодо позову не подав.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Встановлено, що 23.01.2009 року Дийдянською сільською радою ОСОБА_1 , мешканцю рф, АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.01.2009 року реєстр №1-32 та від 13.01.2009 року №1-34 був виданий державний акт Серії ЯЕ №466964 на право власності на земельну ділянку площею 1,4388 га на території Дийдянської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 34-37).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , паспорт громадянина російської федерації, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 15.12.2002, видавник:012-003, країна громадянства: російська федерація) на підставі державного акту Серії ЯЕ №466964 на право власності на земельну ділянку 23.05.2013 року зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку за кадастровим номером № :03:000:0084 площею 1,0627 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (номер запису на право власності 2527706, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4) (а.с. 13).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , паспорт громадянина російської федерації, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 15.12.2002, видавник:012-003, країна громадянства: російська федерація) на підставі державного акту Серії ЯЕ №466964 на право власності на земельну ділянку 23.05.2013 року ОСОБА_1 зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право приватної власності на об`єкт нерухомого майна: земельну ділянку за кадастровим номером №:03:000:0083 площею 0,3761 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (номер запису на право власності 2526443, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4) (а.с. 14).

Тобто на момент успадкування зазначених вище спірних земельних ділянок та державної реєстрації права власності, ОСОБА_1 був іноземцем.

Вказані обставини також підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах справи: копією листа УСБУ в Закарпатській області № 58/5/2-1809 від 27.12.2022 року; копією інформації Головного Управління державної міграційної служби в Закарпатській області від 12 січня 2023; копією інформації ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області від 06.03.2023 року; копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом, копією паспорту громадянина рф ОСОБА_1 (а.с. 17, 32, 36,37, 38-39).

Статтями 13,14 Конституції України передбачається, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Право власності на землю громадян регулюється статтею 81 Земельного кодексу Укрїни.

Так, згідно норм цієї статті ромадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності;

в) прийняття спадщини.

Землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації таких прав.

Згідно частин 1, 2 ст. 145 Земельного кодексу України, в редакції Закону № 552-IX від 31.03.2020, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.

У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.

Згідно частини 4 цієї статті позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) встановлені нормами розділу V Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право» право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом.

Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться.

Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Тобто, якщо спірні земельні ділянки, які належать до нерухомого майна (ч.1 ст.181 ЦК України), знаходяться на території України, то на них поширюється дія права України.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України передбачається, що право власності припиняється у разі конфіскації.

Згідно ч. 5 статті 41 Конституції України конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом.

Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом.

Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області відповідно до положень ст. 145 Земельного кодексу України, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Положення про Головне управління Держгеокадастру в області» здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, наділене правом на подання такого роду позовів, на лист прокурора про виявлені порушення із вимогою вжити заходів щодо їх усунення у тому числі в судовому порядку, повідомили про неподання позову щодо усунення даних порушень у зв`язку з відсутністю коштів та не заперечує проти звернення з позовом органів прокуратури, станом на 25 квітня 2023 року (день надходження даного позову до суду) самостійно не реалізувало своє процесуальне право, то відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України є всі підстави для підтвердження представництва прокурором інтересів держави в суді, що узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 26 травня 2020 року в справі №912/2385/18 за схожих обставин.

Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які ОСОБА_1 незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які незаконно використовуються іноземними громадянами. Зазначений спосіб захисту чітко визначений ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України.

Згідно положення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс 13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»), Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Відповідно до ст. 348 ЦК України, якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна.

З огляду на характер спірних правовідносин не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, котрі сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.

Враховуючи, що ОСОБА_1 будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення по даний час не відчужив їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави, відтак, позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 19, 141, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, ст.ст. 13,14, ч. 5 ст. 41, ст. 131-1 Конституції України, п. 10 ч. 1 ст. 346, ст.ст. 348, 354 Цивільного кодексу України, ст.ст. 81,125,145 Земельного кодексу України, ч. 1,2 ст. 38, ст. 39 Закону України «Про міжнародне приватне право»,

рішив:

Позов Берегівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, яке знаходиться за адресою м. Ужгород, пл. Народна, 4, до ОСОБА_1 , місце проживання та перебування в Україні не відоме, місце проживання за кордоном АДРЕСА_1 , російська федерація, громадянство російської федерації, третья особа без самостійних вимог на предмет спору Великобийганська сільська рада Берегівського району, с. Велика Бийгань, вул. Головна, 61, Берегівського району, про конфіскацію земельних ділянок задовольнити.

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській областіземельну ділянку ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (номер запису на право власності 2527706, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4) з кадастровим номером :03:000:0084, площею 1,0627 га, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський район Дийдянської сільської ради (на даний час Великобийганської сільської ради).

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській областіземельну ділянку ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_3 ) з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (номер запису на право власності 2526443, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4) з кадастровим номером № :03:000:0083 площею 0,3761 га, яка знаходиться за адресою: Закарпатська область, Берегівський районДийдянської сільської ради (на даний час Великобийганської сільської ради).

Заходи забезпечення позову, застосовані на підставі ухвали Берегівського районного суду від 26 квітня 2023 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Закарпатської обласної прокуратури 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) гривень судового збору, сплаченого за пред`явлення позову та 1342 (одна тисяча триста сорок дві) гривні за подання заяви про його забезпечення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана до суду апеляційної інстанції через Берегівський районний суд.

Суддя Лайош ГАЛ