ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3276/23 Справа № 178/572/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Цаберябий Б. М. Суддя у 2-й інстанції - Максюта Ж. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Максюти Ж.І.

суддів - Барильської А.П., Зайцевої С.А.,

за участю секретаря - Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 - про визнання недійсним свідоцтва на право власності на житловий будинок серії НОМЕР_1 від 31.01.201р/08.02.2011 року та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 ; та за позовом ОСОБА_1 1975 року народження до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , 1950 року народження, третя особа Криничанська селищна рада Кам`янського / Криничанського / району Дніпропетровської області, про визнання правочину недійсним, про поділ майна подружжя, які є об`єктом права спільної сумісної власності; та за позовом ОСОБА_1 , 1950 року народження до ОСОБА_1 , 1975 року народження, ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_2 , Криничанська селищна рада Кам`янського / Криничанського / району Дніпропетровської області - про визнання договору на участь у пайовому будівництві дійсним та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом і вказав, що 09 вересня 2008 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 земельну ділянку по АДРЕСА_1 . Через деякий час до позивача звернувся ОСОБА_3 з пропозицією взяти участь в пайовому будівництві житлового будинку на вищезазначеній земельній ділянці, посилаючись на обмаль грошей, оскільки після корегування проекту кошторис збільшився, тому він сам не подолає будівництво. На вказану пропозицію позивач погодився та 12 листопада 2008 року сторони уклали договір на пайову участь у будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 . Після підписання договору позивач приймав участь в фінансуванні закупівель необхідних будівельних матеріалів та безпосередньо в самому будівництві будинку, також здійснював надання власних будівельних матеріалів.

ОСОБА_1 (1975 р.н.) участі у будівництві будинку не приймала. Вказаний будинок будувався з метою проживання у ньому двох сімей проект його, складав самостійно. Згодом, у 2015 році дізнався, що відповідач порушив умови договору, а саме в частині набуття на нього права власності без відома ввів в експлуатацію житловий будинок та зареєстрував за собою право власності. Позовні вимоги ОСОБА_1 (1975 р.н.) не визнає, вважає їх не підтвердженими та необґрунтованими, оскільки не доведено здійснення нею фінансування чи прийняття участі у заробітку коштів з метою придбання автомобіля Renault Trafik. Про укладення договору про участь у пайовому будівництві ОСОБА_1 (1975 р.н.) було відомо, але з самого початку вона самостійно відмовилась від участі у будівництві. Позивач зазначає, що всі будівельні роботи по даному об`єкту нерухомості були закінчені в 2010 році по скерованому та затвердженому відповідачем проекту. В експлуатацію зазначений житловий будинок було прийнято та затверджено рішенням виконкому Криничанської селищної ради 31 січня 2011 року.

В січня 2015 року ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_3 порушив п. 2 умов договору на участь у пайовому будівництві від 12 листопада 2008 року.

23 лютого 2015 троку ОСОБА_3 звернувся до ГП «Проектного інституту «Дніпродзержинськгражданпроект» для отримання технічного висновку за результатами обслідування будівельних конструкцій домоволодіння та одержав технічний висновок в якому вказано, що конструкції відповідають вимогам будівельних норм і забезпечать багатолітню надійну експлуатацію будівельних конструкцій.

На вимогу ОСОБА_2 оформити відповідно до умов договору права власності за ним, ОСОБА_3 жодним чином не відреагував. Такими протиправними діями ОСОБА_3 порушується законне право позивача на набуття права власності на вищезазначений житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 . Тому ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом і просить визнати за ним право власності на частину будинку, який розташований по АДРЕСА_1 . Заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (1975р.н.) як необгрунтованих.

ОСОБА_1 (1975 р.н.) звернулась до суду з позовом, згідно якого просить визнати недійсним договір на участь в пайовому будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 , укладеного 12 листопада 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; визнанати житловий будинок по АДРЕСА_1 , вартістю 238 104 грн., автомобіль марки "Renault Trafik, д/н НОМЕР_2 , білого кольору, вартістю 142 999 гривень, банківські депозитні рахунки в сумі 114 045,72 грн., LCD телевізор LG "42CS460T" вартістю 5 607 грн., музикальний центр "KS-V98" вартістю 1000 гривень - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 (1975 р.н.) та ОСОБА_3 ; розділити між ОСОБА_1 (1975 р.н.) та ОСОБА_3 спільну сумісну власність подружжя, яка складається з: домоволодіння розташованого по АДРЕСА_1 , яке складається з: - житловий будинок з навісом А-1, а-1 загальною площею 110,0 кв. м., жилою площею 65,2 кв. м. та господарські будівлі, споруди: - сарай Б-1 пл. 20 кв. м., сарай В-1 пл. 37 кв. м., гараж Г-1 пл. 30,4 кв. м., погріб п/д пл. 11,2 кв. м. та земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована за по АДРЕСА_1 ; визнати за нею право власності на частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , згідно експертного варіанту № 2 квартира АДРЕСА_2 в будинку літ. "А-1" з виділенням наступних приміщень: - коридор та кухня переобладнані з житлової кімнати №1-7", площею 17,9 кв. м.; житлова кімната "1-6", площею 7,9 кв. м. житлова кімната "1-8", площею 23,3 кв. м.; - частина коридору "1-5", площею 3,17 кв. м.; вбиральня "1-4", площею 3,2 кв. м. Загальною площею 55,47 кв.м., вартістю 118 837 грн.; визнанти за ОСОБА_3 право власності на частину домоволодіння по АДРЕСА_1 , згідно експертного варіанту № 2 квартира 1 в будинку літ. "А-1" з відділенням наступних приміщень: - коридор "1-1", площею 5,4 кв. м.; кухня "1-2", площею 11,5 кв. м.; ванна "1-3", площею 11,2 кв. м., частина коридору "1-5", площею 10,33 кв. м.; житлова кімната "1-9", площею 16,1 кв. м. Загальна площа складає 54,53 кв. м., вартість приміщень будинку літ. А складає 116 824 грн. Будівлі та споруди: - Навіс літ. "а-1", вартістю 10543 грн; - Погріб літ. Лі. "п/д", вартістю 27904 грн; - Гараж літ. "Г-1", вартістю 72954 грн., вартість будівлі та споруди становить 140 886 грн. Загалом вартість приміщень будинку літ. А-1, будівлі та споруди становить 257 710 грн.; визнати за нею, ОСОБА_1 (1975 р.н.) право власності на земельну ділянку площею 750 кв. м. із загальної площі 0,1500 га, а саме: - під частиною житлового будинку літ. "А-1" квартири АДРЕСА_3 , обмежена межею з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :04:066:0334; визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 750 кв. м. із загальної площі 0,1500 га, а саме: під частиною житлового будинку літ. "А-1" квартири АДРЕСА_3 , обмежена домоволодінням по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:066:0334; стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію в розмірі 201 262,36 грн., що складає вартості: автомобіля марки "Renault Trafik, д/н НОМЕР_2 , білого кольору, в сумі 71 499,50 грн; банківських депозитних рахунків в сумі 57 022,96 грн; LCD телевізора LG "42CS460T" вартістю 2 803,50 грн; музикального центру "KS-V98" вартістю 500 грн; Збільшеної вартості виділених приміщень будинку літ. А-1, будівлі та споруди варіанту № 2 квартири АДРЕСА_4 в розмірі 69 436,50 грн; стягнути з ОСОБА_3 на її користь судові витрати в сумі 10 469,38 грн., які складаються з 2503,78 грн. ціна позову; 6165,60 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи; 1800 грн. - за залучення спеціалістів з проведення топографічної геодезії (експертизи) земельної ділянки.

В обґрунтування своїх заявлених позовних вимог до суду ОСОБА_1 (1975 р.н.) зазначає, що 12 вересня 1998 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 , Що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , виданим 12 вересня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області. За період шлюбу вона та ОСОБА_3 бажали мати своє окремо від батьків житло та 18 вересня 2009 року від імені чоловіка, ОСОБА_3 подала до Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області заяву про виділення земельної ділянки площею 1500 кв. м. по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд.

Рішенням L сесії V скликання Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельну ділянку, передачі у власність земельної ділянки та надання дозволів на виготовлення державного актів» від 28 вересня 2009 року ОСОБА_3 було передано у власність земельну ділянку площею 0,1500 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на вказану земельну ділянку.

08 липня 2010 року Криничанською селищною радою Криничанського району Дніпропетровської області за згодою ОСОБА_1 (1975 р.н.), ОСОБА_3 було виготовлено і надано Державний акт на право власності на земельну ділянку за № 10-50/V площею 1500 кв. м., яка розташована по АДРЕСА_1 .

На вищезазначеній приватизованій земельній ділянці ОСОБА_1 (1975 р.н.) разом зі своїм чоловіком за їх кошти будували житловий будинок, загальною площею 110,0 кв. м. та господарські будівлі і споруди:- сарай Б-1 площею 20 кв. м., сарай В-1 площею 37 кв. м., гараж Г-1 площею 30,4 кв. м., погріб п/д площею 11,2 кв. м. та 01 квітня 2013 року вони за сумісні кошти виконали газифікацію вказаного домоволодіння. 06 січня 2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області був виданий сертифікат відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам (реєстраційний номер ДП № 001512). 21 січня 2011 року на ім`я ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08 лютого 2011 року, а саме житловий будинок по АДРЕСА_1 . 08 лютого 2011 року право власності на цей будинок було зареєстровано у КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» за № 32842536.

ОСОБА_1 (1975 р.н.) зазначає, що за період шлюбу з ОСОБА_3 вони придбали LCD телевізор LG "42CS460T" та музикальний центр "KS-V98". Також в період шлюбу ОСОБА_3 мав депозитні рахунки в ПАТ КБ «Приват Банк» та ПАТ ДОД «Райффайзен банк Аваль», загальною сумою 114 045,72 грн., про існування яких ОСОБА_1 (1975 р.н.) стало відомо значно пізніше. Також позивачка зазначає, що в 2012 році, тобто в період шлюбу ОСОБА_3 не ставлячи її до відома придбав автомобіль марки «Renault Trafik», д/н НОМЕР_2 , власником якого зареєстрував на свою матір ОСОБА_1 (1950 р.н.), ринкова вартість якого складала 142999 грн.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року шлюб зареєстрований 12 вересня 1998 року відділом реєстрації громадянського стану Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, актовий запис № 37 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 (1975 р.н.) на вирішення питання щодо поділу майна подружжя в позасудовому порядку, однак вирішити цим шляхом таке питання не вдалось, тому звернулась до суду з цією позовною заявою. Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (1950р.н.) вона вважає безпідставними.

ОСОБА_1 (1950 р.н.) звернулась до суду з позовною заявою та вказала, що відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , виданого 28 серпня 1971 року, вона є дружиною ОСОБА_2 , який 12 листопада 2008 року уклав з ОСОБА_3 договір на пайову участь в будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 . Під час будівництва спірного житлового будинку ОСОБА_2 здійснював фінансування будівництва вказаного житлового будинку за спільні з нею сімейні грошові кошти. В січні 2015 року їй з ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_3 порушив умови договору, предметом якого є сумісне будівництво вказаного житлового будинку та набуття на нього права власності. Вона вважає, що також має право на частину власності житлового будинку по АДРЕСА_1 . Тому звернулась до суду з цим позовом і просить визнати дійсним договір на участь у пайовому будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 , укладений 12 листопада 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , а також визнати за нею та її чоловіком ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку. Їй було відомо про укладення договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на пайову участь у власності житлового будинку по АДРЕСА_1 . Вона приймала участь у будівництві вказаного житлового будинку, також разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 здійснювали оплату будівельних матеріалів та оплачували послуги на залучення техніки, за допомогою якої здійснювалось перевезення будівельних матеріалів. З моменту оформлення вищезазначеного договору, між сторонами було узгоджено порядок введення будинку в експлуатацію та порядок оформлення власників, але на початку 2015 року їй стало відомо, що ОСОБА_3 порушив умови договору та без відома здійснив оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок на своє ім`я, у зв`язку з чим, на даний час її з ОСОБА_2 позбавлено законного права користування вказаним будинком. Вимоги щодо стягнення половини вартості автомобіля Renault Trafik на користь ОСОБА_1 (1975 р.н.) не визнає, в обґрунтування чого зазначила, що кошти на придбання вказаного автомобіля вона отримала внаслідок продажу будинку в с. Семенівка. Після покупки автомобіля, деяка частина грошових коштів залишилась, однак їх було задіяно на будівництво будинку по АДРЕСА_1 . Проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (1975 р.н.) заперечує, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року - ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 , третя особа Криничанське "БТІ", про визнання права власності за ОСОБА_2 на частину будинку, який розташований по АДРЕСА_1 відмовлено.

Визнано недійсним договір на участь в пайовому будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 , укладений 12 листопада 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Визнано житловий будинок з господарськими будівлями о АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 (1975 р.н.) та ОСОБА_3 .

Розділено в натурі між ОСОБА_1 (1975 р.н.) та ОСОБА_3 житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 (1975 р.н.) право власності на 32/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , виділивши їй в натурі квартиру АДРЕСА_2 згідно експертного варіанту розділу будинку № 2 в будинку літ. "А-1" з виділенням наступних приміщень: - коридор та кухня переобладнані з житлової кімнати №1-7", площею 17,9 кв. м.; житлова кімната "1-6", площею 7,9 кв. 2; житлова кімната "1-8", площею 23,3 кв. м.; - частина коридору "1-5", площею 3,17 кв. м.; вбиральня "1-4", площею 3,2 кв. м. Загальною площею 55,47 кв.м., вартістю 118 837 грн.

Визнано за ОСОБА_1 (1975 р.н.) право власності на земельну ділянку площею 750 кв. м. із загальної площі 0,1500 га, а саме - під виділеною ОСОБА_1 частиною житлового будинку та вільною від забудови, розташованої по АДРЕСА_1 , обмежену межею з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :04:066:0334.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 68/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , виділивши йому в натурі квартира АДРЕСА_5 згідно експертного варіанту розділу будинку № 2 в будинку літ. "А-1" з виділенням наступних приміщень - коридор "1-1", площею 5,4 кв. м.; кухня "1-2", площею 11,5 кв. м.; ванна "1-3", площею 11,2 кв. м. частина коридору "1-5", площею 10,33 кв. м.; житлова кімната "1-9", площею 16,1 кв. м. Загальна площа складає 54,53 кв. м. Вартість приміщень будинку літ. А складає 116 824 грн. Будівлі та споруди: - Навіс літ. "а-1", вартістю 10543 грн; - Погріб літ. Лі. "п/д", вартістю 27904 грн; - Гараж літ. "Г-1", вартістю 72954 грн. Вартість будівлі та споруди становить 140 886 грн. Загалом вартість приміщень будинку літ. А-1, будівлі та споруди становить 257 710 грн.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 750 кв. м. із загальної площі 0,1500 га, а саме: під виділеною ОСОБА_3 частиною будинку та господарських будівель, розташовану по АДРЕСА_1 , обмежену домоволодіннями по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:066:0334.

Для розділу житлового будинку в натурі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (1975р.н.) за власні кошти необхідно розділити коридор "1-5" перегородкою на приміщення площами 3,17 кв. м та 10,33 кв. м для ізолювання двох квартир, закласти дверний проріз з коридору "1-5" до санвузлу "1-4", обладнати дверний проріз з санвузлу "1-4" до житлової кімнати "1-6", переобладнати житлову кімнату "1-6" в ванну кімнату, виділити частину житлової кімнати "1-7" в коридор шириною 1,5 м та площею 5,19 кв. м, переобладнати житлову кімнату "1-7" в кухню.

Стягнено з ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 (1975 р.н.), ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , грошову компенсацію різниці вартості виділених частин домоволодіння розмірі 138873 грн., 29169,38 грн. судових витрат, всього 168042,38 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 (1975 р.н.) - відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (1950 р.н.) до ОСОБА_1 (1975 р.н.), ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_2 та Криничанська селищна рада Кам`янського району Дніпропетровської області, про визнання дійсним договору на участь у пайовому будівництві, укладеного 12 листопада 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про визнання за ОСОБА_1 (1950 р.н.) та ОСОБА_2 право власності на частину кожному на житловий будинок відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду ухвалене необ`єктивно, необґрунтовано та з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні її позовних вимог щодо визнання за нею права спільної сумісної власності подружжя на набуте в період шлюбу майно, а саме на: автомобіль «Renault Trafik», д/н НОМЕР_2 , банківські депозитні рахунки в сумі 114 108, 70 грн., LCD телевізор LG "42CS460T" та музикальний центр "KS-V98", а також щодо стягнення з ОСОБА_3 на її користь грошової компенсації 1/2 частини вказаного майна, а саме: автомобіль «Renault Trafik», д/н НОМЕР_2 в сумі 71 499, 50 грн., банківські депозитні рахунки в сумі 114 108, 70 грн., LCD телевізор LG "42CS460T" вартістю 2 803,50 грн. та музикальний центр "KS-V98" вартістю 500 грн. та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає те, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 за спільні кошти було придбано автомобіль «Renault Trafik», д/н НОМЕР_2 , який використовувався для потреб сім`ї та вона вважала, що вказаний автомобіль зареєстровано за чоловіком, і лише у 04.01.2016 року їй стало відомо, що спірний автомобіль зареєстрований за матір`ю чоловіка ОСОБА_1 (1950 р.н.). Доказів на придбання за власні кошти вказаного автомобіля остання не надала, крім того її пенсія за період з 01.01.2012 рік по 01.01.2013 рік становила 12 591, 03 грн., що не покриває вартості купленого автомобіля. Також, за спільні сімейні кошти в період шлюбу придбано LCD телевізор LG "42CS460T" вартістю 2 803,50 грн. та музикальний центр "KS-V98" вартістю 1000 грн., які були вивезені ОСОБА_3 з квартири їх мешкання без її згоди. Також, апелянт вважає, що банківські депозитні вклади ОСОБА_3 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, однак суд необґрунтовано відмовив їй у задоволені цієї частини позову.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не надано.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апелянт оскаржує судове рішення в частині відмови в задоволенні її позовних вимог щодо визнання за нею права спільної сумісної власності подружжя на набуте в період шлюбу майно, а саме на: автомобіль «Renault Trafik», д/н НОМЕР_2 , банківські депозитні рахунки в сумі 114 108, 70 грн., LCD телевізор LG "42CS460T" та музикальний центр "KS-V98", а також щодо стягнення з ОСОБА_3 на її користь грошової компенсації 1/2 частини вказаного майна, а саме: автомобіль «Renault Trafik», д/н НОМЕР_2 в сумі 71 499, 50 грн., банківські депозитні рахунки в сумі 114 108, 70 грн., LCD телевізор LG "42CS460T" вартістю 2 803,50 грн. та музикальний центр "KS-V98" вартістю 500 грн., таким чином, у іншій частині судове рішення не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що у квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить визнати за ним право власності на частину будинку, який розташований по АДРЕСА_1 .

Згідно зазначеної позовної заяви та наданих в судовому засіданні показів ОСОБА_2 судом вбачається, що 09 вересня 2008 року останній придбав у ОСОБА_4 земельну ділянку по АДРЕСА_1 . 12 листопада 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір на пайову участь у будівництві житлового будинку по АДРЕСА_1 . Під час будівництва зазначеного житлового будинку ОСОБА_2 зі свого боку фінансував закупівлю необхідних будівельних матеріалів та безпосередньо здійснював власноруч побудову даного будинку.

В січня 2015 року ОСОБА_2 стало відомо, що ОСОБА_3 порушив п. 2 умов договору на участь у пайовому будівництві від 12 листопада 2008 року. На вимогу ОСОБА_2 оформити відповідно до умов договору право власності за ним, ОСОБА_3 жодним чином не відреагував. Такими протиправними діями ОСОБА_3 порушується законне право позивача на набуття права власності на вищезазначений житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 .

П. 6 Договору на участь у пайовому будівництві від 12 листопада 2008 року встановлено що даний Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до здачі житлового будинку в експлуатацію.

Згідно наявного в матеріалах справи Державного акту серії ЯК № 632872 вбачається, що ОСОБА_3 належить земельна ділянка площею 0,1500 га, кадастровий номер :04:066:0334, яка розташована по АДРЕСА_1 , на якій збудовано спірний житловий будинок, загальною площею 110,0 кв. м., що підтверджується копією технічного паспорту на цей житловий будинок, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , Витягом про державну реєстрацію прав серії ССТ № 574449, Сертифікатом відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам, реєстраційний номер ДП 001512, а також висновком ГП «Проектного інституту «Дніпродзержинськгражданпроект» І -№ 1/15 від 23 лютого 2015 року. За наведених обставин судом встановлено, що зазначений житловий будинок спроектований і збудований без врахування можливості спільної експлуатації двома власниками, про що свідчить висновок експертизи, де вказано на значний обсяг робіт для переобладнання будинку на дві ізольовані квартири. Всупереч договору будинок введено в експлуатацію одноособово ОСОБА_3 та у відповідності до п. 6 Договору на участь у пайовому будівництві, дія цього договору припинила свою чинність, власником будинку та земельної ділянки також є ОСОБА_3 , що свідчить про невідповідність договору від 12 листопада 2008 року умовам ст. 203 ЦК України щодо спрямованості правочину на реальне настання правових обумовлених ним наслідків, що, не дивлячись на співучасть ОСОБА_2 як матеріально, так і особистою працею в спорудженні будинку для сина, обумовлює висновок суду про недійсність вказаного договору на підставі ст. 215 ЦК України і позбавляє суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 та, відповідно, і ОСОБА_1 (1950 р.н.).

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 судом встановлено наступне. 12 вересня 1998 року вона уклала шлюб з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 , виданим 12 вересня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області.

Рішенням L сесії V скликання Криничанської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельну ділянку, передачі у власність земельної ділянки та надання дозволів на виготовлення державного акту» від 28 вересня 2009 року ОСОБА_3 було передано у власність земельну ділянку площею 0,1500 га по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та надано дозвіл на виготовлення державного акту на право власності на вказану земельну ділянку.

08 липня 2010 року Криничанською селищною радою Криничанського району Дніпропетровської області за згодою ОСОБА_1 (1975 р.н.), ОСОБА_3 було виготовлено і надано Державний акт на право власності на земельну ділянку за № 10-50/V площею 1500 кв. м., яка розташована по АДРЕСА_1 .

На вищезазначеній приватизованій земельній ділянці ОСОБА_1 (1975 р.н.) разом зі своїм чоловіком за будували житловий будинок, загальною площею 110,0 кв. м. та господарські будівлі і споруди:- сарай Б-1 площею 20 кв. м., сарай В-1 площею 37 кв. м., гараж Г-1 площею 30,4 кв. м., погріб п/д площею 11,2 кв. м. 01 квітня 2013 року до будинку було проведено газопровід. 06 січня 2011 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області був виданий сертифікат відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам (реєстраційний номер ДП № 001512).

21 січня 2011 року, в період шлюбу, на ім`я ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 08 лютого 2011 року, а саме житловий будинок по АДРЕСА_1 . 08 лютого 2011 року право власності на цей будинок було зареєстровано у КП «Криничанське бюро технічної інвентаризації» за № 32842536.

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року шлюб зареєстрований 12 вересня 1998 року відділом реєстрації громадянського стану Криничанської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, актовий запис № 37 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У зв`язку з цим суд визнає земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер :04:066:0334, яка розташована по АДРЕСА_1 , та збудований на ній житловий будинок загальною площею 110,0 кв. м. спільною сумісною власністю ОСОБА_1 (1975 р.н.) та ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання про поділ цього майна суд враховує, що у відповідності до ч. 1 ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Як зазначено у ч. 1 ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про застосуваня варіанту розділу домоволодіння, про який просить ОСОБА_1 (1975р.н.) і визнання за нею право власності на 32/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , виділивши їй в натурі квартиру АДРЕСА_2 згідно експертного варіанту розділу будинку № 2 в будинку літ. "А-1" з виділенням наступних приміщень: - коридор та кухня переобладнані з житлової кімнати №1-7", площею 17,9 кв. м.; житлова кімната "1-6", площею 7,9 кв. 2; житлова кімната "1-8", площею 23,3 кв. м.; - частина коридору "1-5", площею 3,17 кв. м.; вбиральня "1-4", площею 3,2 кв. м. Загальною площею 55,47 кв.м., вартістю 118 837 грн., визнання за ОСОБА_1 (1975 р.н.) право власності на земельну ділянку площею 750 кв. м. із загальної площі 0,1500 га, а саме - під виділеною ОСОБА_1 частиною житлового будинку та вільною від забудови, розташованої по АДРЕСА_1 , обмежену межею з земельною ділянкою по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :04:066:0334,

-а також визнання за ОСОБА_3 право власності на 68/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , виділивши йому в натурі квартира АДРЕСА_5 згідно експертного варіанту розділу будинку № 2 в будинку літ. "А-1" з виділенням наступних приміщень - коридор "1-1", площею 5,4 кв. м.; кухня "1-2", площею 11,5 кв. м.; ванна "1-3", площею 11,2 кв. м. частина коридору "1-5", площею 10,33 кв. м.; житлова кімната "1-9", площею 16,1 кв. м. Загальна площа складає 54,53 кв. м. Вартість приміщень будинку літ. А складає 116 824 грн. Будівлі та споруди: - Навіс літ. "а-1", вартістю 10543 грн; - Погріб літ. Лі. "п/д", вартістю 27904 грн; - Гараж літ. "Г-1", вартістю 72954 грн. Вартість будівлі та споруди становить 140 886 грн. Загалом вартість приміщень будинку літ. А-1, будівлі та споруди становить 257 710 грн., та визнання за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 750 кв. м. із загальної площі 0,1500 га, а саме: під виділеною ОСОБА_3 частиною будинку та господарських будівель, розташовану по АДРЕСА_1 , обмежену домоволодіннями по АДРЕСА_1 , кадастровий номер :04:066:0334.

Суд першої інстанції щодо поділу решти майна, яке зазначає ОСОБА_1 (1975 р.н.), а саме: автомобіля марки "Renault Trafik, д/н НОМЕР_2 , білого кольору, вартістю 142 999 гривень, банківських депозитних рахунків в сумі 114 045,72 грн., LCD телевізора LG "42CS460T" вартістю 5 607 грн., музикального центру "KS-V98" вартістю 1000 гривень, дійшов висновку, що ці вимоги задоволенню не підлягають, за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що гроші на депозитних рахунках ОСОБА_3 втрачені ще у 2011 році в період шлюбу, а телевізор і музичний центр ним вивезені у 2014 році, до заявлення позову про поділ майна, про що свідчать відповідна банківська інформація, та висновок правоохоронних органів. Тобто вказане майно на час подання позову і розгляду справи не є наявним і не підлягає розділу.

Крім того, ОСОБА_1 (1975 р.н.) не надала доказів стосовно того, що саме ОСОБА_3 і саме на спільні кошти подружжя придбав спірний автомобіль марки «Renault Trafik», д/н НОМЕР_2 , який зареєстровано на ОСОБА_1 (1950 р.н.), а тому суд не може вирішити питання про поділ цього майна як спільного майна подружжя відповідно до рівності часток.

Однак, колегія суддів не може в повному обсязі погодитися з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843 цс 17.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з частинами першою, другою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя (далі - Постанова), спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя.

Якщо під час вирішення спору про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Зазначене відповідає правовим висновкам КЦС ВС, зокрема у справі №671/922/18, постанова від 15 квітня 2020 року.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що гроші на депозитних рахунках ОСОБА_3 втрачені ще у 2011 році, тобто в період шлюбу, про що свідчить банківська інформація, тобто грошові кошти на час подання позову і розгляду справи не є наявними, а також відсутні докази того, що вони були витрачені не на на користь сім`ї, а тому і не підлягають поділу.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 було придбано автомобіль «Renault Trafik», д/н НОМЕР_2 за спільні кошти, та те що ОСОБА_1 (1950 р.н.) не надано доказів на придбання за її власні кошти вказаного автомобіля, а також те що пенсія останньої не покриває вартості купленого автомобіля, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки апелянтом на вказані доводи не надано будь-яких доказів, які б підтверджували їх дійсність.

У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки жодними належними та допустимими доказами зазначене не підтверджується, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, то суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неможливість поділу, як грошових коштів на банківських рахунках, так і стягнення 1/2 вартості спірного автомобіля, шляхом виплати позивачеві грошової компенсації вартості їх частки, у зв`язку із недоведеністю наявності спільного майна з конкретно визначеними ознаками взагалі і на час розгляду справи.

Але, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції, що телевізор і музичний центр вивезені ОСОБА_3 у 2014 році, до заявлення позову про поділ майна та про, що також свідчить висновок правоохоронних органів, то слід зазначити те, що ОСОБА_3 не заперечував, що телевізор та є спільною сумісною власністю подружжя, а тому це майно підлягає поділу.

Заперечуючи проти поділу телевізора та музикального центру, відповідач вказував на незгоду з вартістю цієї техніки, а саме вартістю музикального центру, яка визначена позивачкою у розмірі 1000 грн. та вартістю спірного телевізора в розмірі 4607 грн., що підтверджено позивачкою відповідними квитанціями, які є в матеріалах справи, однак, своїх доказів вартості спірного майна відповідач суду не надав, а тому при поділі вказаного майна колегія суддів виходить саме з такої вартості майна, яку визначила позивачка.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за нею права спільної сумісної власності подружжя на набуте в період шлюбу майно, а саме на: LCD телевізор LG "42CS460T" та музикальний центр "KS-V98", а також щодо стягнення з ОСОБА_3 на її користь грошової компенсації 1/2 частини: LCD телевізора LG "42CS460T" вартістю 2 803,50 грн; музикального центру "KS-V98" вартістю 500 грн.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тому, з ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір на користь ОСОБА_1 в сумі 65, 67 грн. пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за нею права спільної сумісної власності подружжя на набуте в період шлюбу майно, а саме на: LCD телевізора LG "42CS460T" вартістю 2 803,50 грн. та музикальний центр "KS-V98" вартістю 500 грн., а також щодо стягнення з ОСОБА_3 на її користь грошової компенсації 1/2 частини: LCD телевізора LG "42CS460T" вартістю 2 803,50 грн; музикального центру "KS-V98" вартістю 500 грн. та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в цій частині.

Визнати за ОСОБА_1 право спільної сумісної власності подружжя на набуте в період шлюбу майно, а саме на: LCD телевізора LG "42CS460T" вартістю 4607 грн. та музикальний центр "KS-V98" вартістю 1000 грн.

Стягнути ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частини вартості LCD телевізора LG "42CS460T" вартістю 2 803,50 (дві тисячі вісімсот три гривні 50 копійок) грн; музикального центру "KS-V98" вартістю 500 (п`ятсот гривень) грн., а всього 3 303, 50 (три тисячі триста три гривні 50 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 65,67 (шістдесят п`ять гривень 67 копійок) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Головуючий: Ж.І. Максюта

Судді: А.П. Барильська

С.А. Зайцева