Справа № 125/810/22
Провадження № 22-ц/801/1543/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач :Сопрун В. В.
УХВАЛА

29 червня 2023 рокуСправа № 125/810/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Сектора опіки та піклування служби у справах дітей Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області, з участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_1 , Барського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Жмеринському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання батьківства,

в с т а н о в и в :

28 червня 2023 року до Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2022 року. Скаржник просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, мотивуючи його тим, що вперше подала апеляційну скаргу у встановлений законом строк, проте ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 січня 2023 року повернуто апеляційну скаргу, у зв`язку з не сплатою судового збору. Після повернення апеляційної скарги, не було можливості подати апеляційну скаргу у встановлені строки, у зв`язку з фінансовими труднощами, тому просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення, який вважає, що пропущений з поважних причин.

Вивчивши матеріали справи та апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, апеляційний суд, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Як встановлено судом, 14 листопада 2022 року судом першої інстанції ухвалено рішення, повний текст складено 18 листопада 2022 року.

Апеляційна скарга подана засобами поштового зв`язку 26 червня 2023 року, тобто з значим пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справ поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 було зазначено, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Зі змісту наведеної правової норми убачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Таким чином, для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, апеляційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і, які не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 7 липня 1989 року у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Приймаючи до уваги наведене, апеляційний суд зазначає, що неможливість своєчасного оскарження рішення суду першої інстанції у даній справі та викладені апелянтом обставини не є беззаперечним та абсолютним свідченням поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Розглянувши подане клопотання апеляційний суд вважає, що скаржником не наведено належного обґрунтування поважності причин пропуску строку встановленого законом на подання апеляційної скарги, оскільки особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, а також використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Апелянтом не надано доказів які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій спрямованих на дотримання вимог процесуального закону щодо звернення з апеляційною скаргою в межах строків, встановлених ст. 354 ЦПК України, у разі незгоди з прийнятим рішенням. При цьому посилання на скрутне матеріальне становище та відсутність фінансової можливості оплатити судовий збір не може визнаватись поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Крім того, скаржник мала право подати до суду клопотання на підставі ст.136 ЦПК України, про відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати.

Отже, апеляційний суд визнає неповажними зазначені нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, зловживання своїми процесуальними права не допускається.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно частини 3 статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання заяви про поновлення строку на подання апеляційної скарги із зазначенням інших підстав для його поновлення.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Визнати підстави для поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Барського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2022 року за клопотанням ОСОБА_1 неповажними.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 14 листопада 2022 року залишити без руху, надавши строк не пізніше десяти днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду.

У випадку не подання скаржником обґрунтованої заяви про поновлення строку, судом буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Сопрун