КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6142/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2023 року місто Київ

справа № 725/6256/20-ц

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Литвинової І.В., повний текст рішення складено 28 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк» про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив:

стягнути з АТ «Державний ощадний банк» на його користь грошові кошти у розмірі 17378, 20 грн, які перераховано банком як договірне списання, а також сплатити проценти і відшкодувати завдані збитки.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що йому як учаснику бойових дій у зоні проведення Антитерористичної операції (Операції об`єднаних сил) нараховуються пільги, частину якої у готівковій формі він хотів отримати у касі відділення АТ «Ощадбанку» 16 грудня 2020 року, однак працівники банку повідомили йому, що для отримання залишку грошових коштів (пільг) у готівковій формі він повинен відкрити в АТ «Ощадбанку» поточний рахунок, на який буде здійснено перерахунок грошових коштів.

Вказував, що з цією метою 16 грудня 2020 року він підписав у банку заяву про приєднання №462010/180718, згідно з якою йому було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні України, прив`язаний до картки № НОМЕР_2 .

Зазначав, що під час підписання заяви про приєднання працівники банку не попереджали, не ознайомлювали, не роз'яснювали йому порядок договірного списання грошових коштів, не повідомили про існування заборгованості перед банком, жодних договорів щодо договірного списання боргів, погашення зобов'язань між ним і банком не було укладено.

Посилався на те, що 17 грудня 2020 року на його поточнийрахунок надійшли грошові кошти у розмірі 5700,84 грн., які одразу були списані, й надійшло повідомлення, яким проінформовано його, що списано кошти для сплати/погашення заборгованості перед банком по рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 5700, 84 грн.

Вказував, що 05 липня 2021 року на його рахунок надійшли грошові кошти у розмірі 11677,36 грн, які так само були безпідставно списані з його рахунку.

Позивач зазначав, що до АТ «Ощадбанку» не надходило жодних судових рішень чи виконавчих листів, чи постанов виконавців щодо примусового стягнення з нього грошових коштів на користь банку.

Вказував, що на даний час у Першотравневому районному суді містаЧернівці триває судовий розгляд позовної заяви АТ «Ощадбанк» від 02 червня 2020 року №122.20-12/36849/2020-25/вих. (ЄУН №725/2608/20), у якій ще не прийнято остаточне судове рішення і не встановлено факт його боргового зобов`язання перед банком, не визначено розмір боргу та судовий розгляд триває.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог посилався на те, що посадові особи АТ «Ощадбанк» в порушення пунктів 62 та 65 Інструкції №492, відкрили йому поточний рахунок № НОМЕР_1 без укладення з нимдоговору банківського рахунку та в подальшому безпідставно та незаконно списали з його рахунку грошові кошти в сумі 17378,20 грн. в порушення вимог закону.

Вважає, що підписані позивачем заяви про приєднання, на підставі яких йому відкривались рахунки в АТ «Ощадбанк», не єдоговорами.

Вказував, що ОСОБА_1 не надавав жодних доручень та розрахункових документів для списання з його поточного рахунку грошових коштів в сумі 17378,20 грн.

Зазначав, що суд першої інстанції упереджено прийняв до уваги дії банку щодо неправомірного списання коштів, зарахованих на рахунок позивачу в якості монетизації субсидій як учасника АТО.

Посилався на те, що суд першої інстанції без існування будь-якого рішення, без будь-якого визнання існуючої чи не існуючої заборгованості по кредитних зобов`язаннях, абсолютно однозначно прийняв твердження банку, однак ці моменти ще не визначені судом, оскільки наразі в судах перебувають судові спори з цього приводу.

10 березня 2023 року від відповідача АТ «Ощадбанк» до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказує, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Посилався на те, що банк діяв відповідно до умов договору, а позивач, звернувшись до суду з даним позовом жодним чином не обґрунтував та не довів належними та допустимими доказами в чому саме полягає порушення його прав та законних інтересів.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для його задоволення, оскільки при зарахуванні грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 17 грудня 2020 року у розмірі 5700, 84 грн. та 05 липня 2021 року у розмірі 11677,36 грн. АТ «Ощадбанк» виконав договірне списання, що сторони передбачили у заяві про приєднання №462010/180718 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), яка є складовою такого договору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків зокрема є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.626, ст.629 ЦК Українивизначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справ та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 1 статті 1067 ЦК України передбачено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно з ч.2 ст.1071 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення договору) грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом.

Положеннями ч.1 ст.1054 ЦК України (в редакції на момент укладення договору) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У пункті 1.38 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року №2346-III, який був чинний на час підписання заяви про приєднання від 16 грудня 2020 року) визначено, що списання договірне - списання банком з рахунка клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом.

Згідно із пунктом 1.32 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платником визначається особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання (формування) документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів; неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів.

У статті 26.1. вказаногоЗакону передбачено, що платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та (або) третіх осіб. Умови договору на договірне списання повинні передбачати обсяг інформації, достатній для належного виконання такого списання банком, що обслуговує платника (обставини, за яких банк має здійснити (здійснювати) договірне списання; найменування отримувача та банку отримувача; реквізити рахунка, з якого має здійснюватися договірне списання; реквізити договору між платником та отримувачем (за наявності договору), що передбачає право отримувача на договірне списання; перелік документів, що мають бути представлені отримувачем в обслуговуючий платника банк (якщо платник та отримувач домовились про надання цих документів до банку платника) тощо). Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 квітня 2017 року між ОСОБА_1 та АТ «Ощадбанк» було підписано заяву про приєднання б/н до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), згідно з пунктом 5.5, підписуючи заяву, позивач підтвердив, що отримав, ознайомився і погоджується із правилами користування карткою, тарифами, які діють на дату підписання цієї заяви про приєднання.

Відповідно до п.6.1 заяви, позивач підписанням цієї заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту), яка є складовою заяви на приєднання, погодився на одержання та з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердив укладення кредитного договору з банком.

За пунктом 6.2 заяви, ОСОБА_1 просив надати йому кредит на споживчі цілі у національній валюті шляхом встановлення кредитної лінії (кредиту) у бажаному розмірі 29000 грн., максимальним - 40000 грн., на його картковий рахунок № НОМЕР_3 , строком 20 місяців з можливим подовженням на той самий строк, із сплатою 28% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грей-періоду, під час якого оплата за користування розраховується за 0,001% річних.

Згідно з пунктами 6.10-6.12 позичальник підтвердив, що до підписання даної заяви банк ознайомив його з орієнтовною сукупною вартістю кредиту, з детальним розписом сукупної вартості кредиту, який міститься у додатку до цієї заяви, він усвідомлює та погоджується, що детальний розпис сукупної вартості кредиту, вказаний у такому додатку, побудований виходячи з умова відповідного кредитного банківського продукту, що сукупна вартість отриманого ним кредиту у грошовому виразі може відрізнятися від сукупної вартості кредиту (у грошовому виразі), відображеної у детальному розписі сукупної вартості кредиту, що наданий йому банком по відвідному кредитному банківському продукту, але реальна процентна ставка (сукупна вартість кредиту у процентному значенні) за отриманим ним кредитом буде дорівнювати реальній процентній ставці, вказаній у детальному розписі сукупної вартості кредиту по відповідному кредитному банківському продукту.

16 грудня 2020 року ОСОБА_1 подав банку заяву про приєднання №462010/180718 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), згідно з пунктом 3.6.1 якої просив банк відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на умовах тарифного пакету «Мій рахунок», тарифів за обслуговування поточних рахунків з використанням платіжних карток, розміщених на сайті банку та/або на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку.

Згідно з пунктом 6.3.2 шляхом підписання цієї заяви клієнт надаєзгоду банку на спрямування грошових коштів, отриманих у кредит за банківським продуктом «Моя кредитка» у рахунок повного погашення наявних використаних лімітів кредитів, встановлених на умовах інших банківських продуктів на моїх поточних рахунках, відкритих у банку, операції за якими здійснюються з використанням платіжних карток.

За пунктом 5.1 заяви ОСОБА_1 проставленням власноруч підпису під цією заявою про приєднання погодився з тим, що ця заява про приєднання та додатки до договору, зокрема Умови розміщення депозитів (вкладів) фізичними особами, Умови користування кредитною лінією (кредитом), Паспорт споживчого кредиту, таблиця загальної вартості кредиту, тарифи, інші види заяв/повідомлень встановленої банком форми, використання яких передбачено умовами договору, складають єдиний документ - договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (1)).

Відповідно до підпунктів 2), 3) пункту 5.1, позивач усвідомлював та беззастережно погодився, що банк має право пропонувати /надавати йому послуги, у тому числі, кредитні, підтверджує усвідомлення та розуміння свого права на відмову від отримання послуг, у тому числі кредитних, що пропонуватимуться банком, яке реалізується у порядку, передбаченому договором та зобов`язується своєчасно, у спосіб, строки та у порядку, визначеному у договорі та/або банком у момент пропонування послуги, вживати заходів, які б свідчили про його волевиявлення (надання згоди або відмови) щодо отримання послуги, яка пропонується банком.

Також позивач згідно з підпунктом 6), 8) пункту 5.1 заяви, погодився з умовами надання банківських послуг, зазначених у договорі, підтверджує ознайомлення з Тарифами банку, які розміщені на сайті банку та/або на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку, що діють на дату підписання цієї заяви, а у подальшому, зобов`язується самостійно ознайомлюватися із мінами до Тарифів.

Підписавши заяву, ОСОБА_1 згідно з підпунктом 9) пункту 5.1, надав право та доручив АТ «Ощадбанк» здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків клієнта, відкритих у банку без додаткових розпоряджень клієнта, для погашення будь-яких його грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому з банком.

Отже, як умовами зазначених договорів, укладених між сторонами, так і наведеними нормами права передбачена можливість під час розрахунково-касового обслуговування клієнта здійснювати списання заборгованості, яка може виникнути у клієнта перед банком.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі №756/9497/16-ц, від 25 червня 2020 року у справі №464/483/19.

Як вбачається з виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у АТ «Ощадбанк»:

17 грудня 2020 року на вказаний поточний рахунок зараховано грошові кошти субсидії/пільги у розмірі 5700, 84 грн. та цього ж дня автоматично ця сума списана з рахунку для погашення грошових зобов`язань перед банком;

05 липня 2021 року на поточний рахунок позивача зараховано грошові кошти субсидії/пільги у розмірі 11677,36 грн. та цього ж дня автоматично вся сума списана з рахунку для погашення грошових зобов`язань перед банком.

З огляду на зазначені норми матеріального права, встановлені судом обставини справи, враховуючи, що позивач, підписуючи вищевказані заяви про приєднання погодився із всіма їх умовами та надав банку повноваження щодо списання грошових коштів з усіх рахунків клієнта, відкритих у банку без додаткових розпоряджень клієнта, для погашення будь-яких його грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому з банком, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 17378,20, які були списані з його рахунку відповідно до підпунктом 9) пункту 5.1 заяви про приєднання №462010/180718 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).

Посилання позивача на те, що йому не було роз`яснено працівниками банку порядок договірного списання грошових коштів, колегія суддів відхиляє оскільки, ОСОБА_1 , підписавши 16 грудня 2020 року заяву про приєднання №462010/180718 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) на умовах, викладених у ній, тим самим засвідчив свою згоду з умовами, які в ній викладені та правовими наслідками.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не надавав жодних доручень та розрахункових документів для списання з його поточного рахунку грошових коштів в сумі 17378,20 грн., колегія суддів вважає зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.1071 ЦК України грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Згідно з підпунктом 9) пункту 5.1 ОСОБА_1 надав право та доручив АТ «Ощадбанк» здійснювати договірне списання коштів з усіх рахунків клієнта, відкритих у банку без додаткових розпоряджень клієнта, для погашення будь-яких його грошових зобов`язань перед банком, що випливають з умов договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому з банком.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції без існування будь-якого рішення, без будь-якого визнання існуючої чи не існуючої заборгованості по кредитних зобов`язаннях, абсолютно однозначно прийняв твердження банку, однак ці моменти ще не визначені судом, оскільки наразі в судах перебувають судові спори з цього приводу, колегія суддів вважає такими, що не мають правового значення для вирішення даної справи, так як предметом спору у цій справі є стягнення з банку грошових коштів, котрі були списані автоматично у рахунок погашення заборгованості позивача перед банком з банківського рахункувідповідно до умов підписаної заяви від 16 грудня 2020 року, а не нарахування заборгованості.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, позивач не надав доказів на підтвердження того, що у нього відсутня заборгованість перед АТ «Ощадбанк».

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для відмови у задоволенні позову є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: