Справа № 462/1661/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Березюка Д.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кривенди М.В.

розглянувши в загальному позовному провадженні, в відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про розірвання кредитного договору та розстрочку боргу,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про розірвання кредитного договору та розстрочку в поверненні кредиту. Вимоги позову мотивовано тим, що між сторонами 07 квітня 2008 року, було укладено кредитний договір, а в подальшому й додаткові угоди. Повідомив, що договір укладено в умовах стабільної державної та грошово-фінансової системи, виходячи з стабільності курсу долара США по відношенню до національної валюти України. Протягом всього часу, позивачем своєчасно сплачувались всі необхідні платежі, однак, після вторгнення окупаційних військ російської федерації на територію України, та з початком воєнних дій, доходи позивача зменшились, в той час як курс долара зріс, внаслідок чого, зростають й щомісячні платежі по сплаті кредитних зобов`язань ОСОБА_3 . Враховуючи вищевикладене, просить суд позовні вимоги задовільнити в повному обсязі.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18 квітня 2022 року, провадження по справі відкрито, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Представником відповідача було подано до суду відзив, з якого вбачається, що проти задоволення позовних вимог він заперечив, з огляду на наступне. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між сторонами було укладено договори іпотеки та застави майнових прав. Вказані договори, свідчать про наявність можливості у позивача здійснити повне погашення заборгованості шляхом передачі предметів іпотеки та застави у власність банку в рахунок погашення боргу. Крім того, вказав, що ОСОБА_3 , не надано належних та допустимих доказів суттєвого зменшення заробітку внаслідок оголошення воєнного стану на території України. В той же час, звернув увагу суду на те, що уклавши вищевказаний кредитний договір, сторони погодились виконувати зобов`язання протягом всього строку дії такого договору, тобто до 01 квітня 2023 року. Враховуючи вищевикладене, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що 07 квітня 2008 року, між сторонами було укладено кредитний договір №BL3053. Згідно пункту 1.1 вказаного договору, банк зобов`язувався надати позивачу кредитні послуги у валютах вказаних в договорі, в рамках ліміту встановленого в базовій валюті, що дорівнює 400 000 доларів США.

Відповідно до пункту 1.2.1, позичальник повинен виконати свої зобов`язання по поверненню в повному обсязі використаної суми ліміту за цим договором не пізніше 01 квітня 2028 року. /т. 1 а.с.4-7/.

В матеріалах справи також містяться: додаткові угоди №1, №4, №5, №6, №7, №8, №9, договір поруки від 14 травня 2020 року, додаткова угода до генерального договору про надання кредитних послуг BL3053/K-1, додаткова угода №9, графік щомісячних платежів, графік погашення кредиту, витрати позичальника на супровідні послуги /т. 1 а.с. 8-12, а.с.79-116/.

Додатковою угодою № 9 до генерального договору про надання кредитних послуг BL3053 від 07 квітня 2008 року, сторони погодили, що кінцевим терміном повернення заборгованості за договором, що є датою остаточного повного погашення заборгованості за кредитом є 01 квітня 2023 року / т. 1 а.с.9/.

Згідно наданих суду податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, дохід позивача за 2021 рік складає 773059,48 грн., за перший квартал 2022 року складає 188524,89 грн., за період з 01.4.2022 по 01.06.2022 року -. 281915,22 грн, за період з 01.07.2022 року, 01.08.2022 року складає 139693,15 грн./ т. 1 а.с.14, т. 3 а.с.22-29, 55-57/.

Суду надано квитанції позивача про перерахування на рахунок відповідача грошових коштів в розмірі 3 400 доларів США та 3 200 доларів США / т. 1 а.с.15/.

Крім того, судом було встановлено, що між сторонами також було укладено договори:

-іпотеки від 07 квітня 2008 року, згідно умов якого, ОСОБА_3 , передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 , площею 7 кв.м. / т. 1 а.с.117-118/;

- іпотеки від 07 квітня 2008 року, згідно умов якого, іпотекодавцем ОСОБА_4 , передано в іпотеку нежитлові приміщення загальною площею 120 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 / т. 1 а.с.119-120/;

-іпотеки від 28 липня 2016 року, згідно умов якого, ОСОБА_3 , передано в іпотеку нежитлові приміщення загальною площею 39,1 кв.м., в АДРЕСА_3 / т. 1 а.с.121-125/;

-застави майнових прав від 08 квітня 2015 року, згідно умов якого, ОСОБА_3 , передано в заставу майнові права заставодавця набуті ним на підставі договору суборенди нежитлового приміщення в обсязі 1 425 000 грн. / т. 1 а.с.126-133/.

Як вбачається з наданого суду представником відповідача розрахунку заборгованості ОСОБА_3 , нею систематично здійснювалося погашення заборгованості за період з 07 квітня 2008 року по 01 травня 2022 року / т. 1 а.с.134-138/.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27 грудня 2022 року, стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованість за Генеральним договором про надання кредитних послуг № BL3053 від 07 квітня 2008 року станом на 12 липня 2022 року у розмірі 158 626 доларів США 43 центи США.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Листом від 28 лютого 2022 року, Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини, зокрема, військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб відповідно до Указу Президента від 28 лютого 2022 року № 64/2022 «Про ведення воєнного стану», який станом на день розгляду справи було продовжено.

Так, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 617 ЦК України, форс-мажор, звільняє лише від відповідальності за порушення зобов`язання, що сталося внаслідок такого форс-мажору, але не звільняє від виконання відповідного зобов`язання і не є підставою для припинення зобов`язань.

Верховний Суд України також підкреслив, що платежі, встановлені у ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер, як, наприклад, статті законів, які передбачають неустойку. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що воєнний стан на території України не надає позивачу право не виконувати взяте на себе зобов`язання за договором кредитування. В той же час, як було встановлено під час розгляду справи, та підтверджено представником позивача, ОСОБА_3 , не уникає виконання такого зобов`язання, а бажає його виконати в найкоротші терміни, що також стверджується погодженням ОСОБА_6 , на заяву представника банку на мирне врегулювання спірних правовідносин, за умовами саме банку. Під час розгляду, було встановлено, що позивачем було підписано мирову угоду № 462/1661/22 /т.3 а.с.31/. Однак, після направлення вказаної угоди на адресу відповідача, ОСОБА_3 , повідомлено, що пропозиція на мирне врегулювання вже не чинна /т. 3 а.с.32/

Крім того, суд зазначає, що 15 березня 2022 року, Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Так, згідно пункту 18 Перехідних положень, встановлено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Частиною 2 ст. 653 ЦК України встановлено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Так, розірвання договору, що укладений між сторонами жодним чином не порушує інтереси банку, оскільки згідно вищевказаного Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», з 24 лютого 2022 року, банку заборонено здійснювати нарахування штрафу та пені за прострочення зобов`язання, яке вже було зафіксовано рішенням суду. При цьому, суд критично відноситься до твердження представника відповідача, про усвідомлення сторонами під час укладання кредитного договору можливості настання на території України воєнного вторгнення та окупації російською федерацією, оскільки, вказана обставина не могла бути передбачена жодною зі сторін. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про необхідність розірвання укладеного між сторонами договору.

В той же час, відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочку виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до п. 37 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» відповідно до статті 217 ЦПК визначення порядку виконання рішення суду, надання відстрочки або розстрочки виконання, вжиття заходів для забезпечення його виконання за наявності для цього підстав зазначається безпосередньо в рішенні суду при його ухваленні.

При цьому, судом було встановлено, що ОСОБА_6 , за договором кредитування №BL3053 від 07 квітня 2008 року, зобов`язана сплатити відповідачу борг в розмірі 150 051, 29 доларів США. Враховуючи те, що внаслідок введення на території України воєнного стану майнове становище позивача погіршилось, та ОСОБА_6 , не має можливості погасити заборгованість, яка вже зафіксована судовим рішенням одним платежем, суд приходить до переконання про можливість розстрочення сплати зобов`язання на строк 72 місяці.

Отже, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 141, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд , -

У Х В А Л И В :

позовну заяву ОСОБА_3 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 / до Акціонерного товариства «Універсал Банк» /, місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19/ про розірвання кредитного договору та розстрочку боргу, - задовільнити в повному обсязі.

Розірвати Генеральний договір про надання кредитних послуг №BL3053 від 07 квітня 2008 року, що укладений між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» та ОСОБА_3 .

Надати ОСОБА_3 розстрочку в поверненні кредиту згідно договору №BL3053 від 07 квітня 2008 року в розмірі 150 051 /сто п`ятдесят тисяч п`ятдесят один/ долар, 29 центів США на строк 72 місяці з щомісячним платежем в розмірі 2084 /дві тисячі вісімдесят чотири/ долари 05 центів США.

Повний текст рішення складено 10 квітня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.І. Ліуш