КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 357/7631/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5666/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Бебешко М.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 00-4011876 від 20 липня 2021 року у розмірі 26 800,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Свої вимоги мотивував тим, що 20 липня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 00-4011876, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10 000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним в порядку та строки, визначені договором. Договір укладався дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, внаслідок чого відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» у сторін такого договору виникли цивільні права та обов`язки майнового характеру. Позичальник пройшов процедуру ідентифікації, керуючись підказками сайту. Договір укладався шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти договір про видачу кредиту в електронній формі, та його підписано сторонами накладенням електронного підпису одноразовим ідентифакатором. Відповідно до пункту 2.2 кредитного договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на карту позичальника. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредитні кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору, що підтверджується повідомленням про успішне перерахування коштів за кредитним договором № 00-4011876 від 20 липня 2021 року на суму 10 000,00 грн.

24 листопада 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 24112021/1, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-4011876 від 20 липня 2021 року. Позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами шляхом направлення повідомлення про погашення заборгованості за договором, в тому числі 04 липня 2022 року. Всупереч чинному законодавству та умовам договору відповідач належним чином покладені на нього обов`язки не виконав, порушив умови кредитного договору і має заборгованість за кредитом, яка станом на 15 серпня 2022 року становить 26 800,00 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 10 000,00 грн., заборгованості за відсотками - 16 800,00 грн. (а.с. 1-4).

У листопаді 2022 року представник відповідача - адвокат Калінін С.К. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем на підтвердження позовних вимог не надано до суду належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_1 акцептував пропозицію ТОВ «Качай гроші» щодо укладення кредитного договору № 00-4011876 від 20 липня 2021 року, зі змісту якого не можливо встановити, що саме договір такого змісту було оприлюднено на власному веб-сайті ТОВ «Качай гроші» та не надано підтвердження направлення примірника договору, укладеного у вигляді електронного документа на адресу ОСОБА_1 , як передбачено Законом України «Про електронну комерцію». Також, у наданому кредитному договорі (оферта) не зазначено інформація щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що не унеможливлює зміну змісту, відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Крім того вказував, що інформація з сайту ТОВ «Качай гроші» належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що узгоджується з висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Зазначав, що позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме електронним цифровим підписом відповідачем підписано кредитний договір, оскільки позивачем не надано, а ні відомості про сертифікацію ключа ЕЦП відповідача, а ні відомості про особистий ключ підписувача, який має відповідати відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Зазначений в довідці ТОВ «Качай гроші» одноразовий ідентифікатор «8041F», яким нібито підписаний кредитний договір, ОСОБА_1 ніколи в будь-який спосіб не отримував. Крім того, інформація про спосіб отримання відповідачем кредитних коштів, а саме інформація про банківський рахунок або номер картки, на яку перераховуватимуться кошти, відсутня і в наданому кредитному договорі. Разом з тим, належних та достовірних доказів перерахування позивачем грошових коштів на користь позивача суду не надано. Стороною позивача на підтвердження позовних вимог не надано жодного первинного касово-бухгалтерського документа на перерахування кредитних коштів на виконання кредитного договору. Наданий позивачем розрахунок заборгованості, як належний і допустимий доказ існуючої у відповідача заборгованості не можна брати до уваги, оскільки не містить прізвища, посади та підпису особи, яка його склала (а.с. 112-124).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2022 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 00-4011876 від 20 липня 2021 року станом на 15 серпня 2022 у загальному розмірі 26 800,00 грн. та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 481,00 грн. Судові витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу залишено за ним (а.с. 142-149).

Не погодившись з рішенням суду, у грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову повністю (а.с. 151-162).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому суд неповно з`ясував усі обставини справи та не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Вказував, що позивачем на підтвердження позовних вимог не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач акцептував пропозицію ТОВ «Качай гроші» щодо укладення кредитного договору № 00-4011876 від 20 липня 2021 року, зі змісту якого не можливо встановити, що саме договір такого змісту було оприлюднено на власному веб-сайті ТОВ «Качай гроші», оскільки був створений кредитором самостійно з можливістю вносити зміни на свій розсуд. Надані позивачем докази не підтверджують підписання договору відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора або електронного підпису. Також відсутні докази перерахування позивачем грошових коштів на користь відповідача. Вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Кредит-Капітал» Груба Х.Б. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін (а.с. 180-182).

За правилами ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2022 року розглянута апеляційним судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 липня 2021 року ОСОБА_1 підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором анкету-заяву на отримання кредиту, яка містить персональну інформацію щодо особи відповідача ОСОБА_1 , зокрема дату його народження, громадянство, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також сімейний стан, джерело та розмір доходу, та вказав реквізити банківської картки для зарахування кредитних коштів НОМЕР_1 (а.с. 15).

До позовної заяви долучено паспорт споживчого кредиту, що був наданий до укладення кредитного договору 20 липня 2021 року та підписаний ОСОБА_1 електронним підписом, відтвореним шляхом використання споживачем свого логіна та пароля встановлених при створенні споживачем особистого кабінету на сайті https://kachay.com.ua (а.с. 12-14).

З доданого до позовної заяви кредитного договору № 00-4011876, укладеного 20 липня 2021 року між ТОВ «Качай гроші» та ОСОБА_1 вбачається, що сторони уклали цей договір на підставі прийняття пропозиції кредитодавця, яка розміщена на в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та опублікована на його офіційному сайті, та шляхом оформлення анкети-заяви на укладання кредитного договору від 20 липня 2021 року. Згідно з п. 1.1, 1.2 договору кредитодавець надав позичальнику 10 000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно з п. 1.3 договору строк дії кредиту - 30 днів (а.с. 6-10).

Договір містить графік платежів, що є його додатком № 1 (а.с. 11).

З кредитного договору вбачається, що його підписано електронним підписом ОСОБА_1 , який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону НОМЕР_2 .

На підтвердження підписання відповідачем кредитного договору електронним підписом до матеріалів позовної заяви додано довідку про ідентифікацію, згідно з якою ОСОБА_1 акцепт договору здійснив одноразовим ідентифікатором«8041F» 20 липня 2021 року о 22:40:31, який відправлено на номер мобільного телефону НОМЕР_2 (а.с. 21).

На підтвердження виконання ТОВ «Качай гроші» зобов`язань по кредитному договору № 00-4011876, укладеного 20 липня 2021 року представник позивача надав повідомлення про успішне перерахування коштів на сайті https://kachay.com.ua на суму 10 000,00 грн. на картковий рахунок відповідача (а.с. 17).

З розрахунку заборгованості за наданим кредитом вбачається, що станом на 24 листопада 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем за зазначеним кредитним договором становить 26 800,00 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 10 000,00 грн., заборгованості за відсотками - 16 800,00 грн. (а.с. 18-20).

З договору факторингу № 24112021/1, укладеного 24 листопада 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Качай гроші» вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Качай гроші», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 00-4011876 від 20 липня 2021 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу та актом приймання-передачі реєстру боржників від 24 листопада 2021 року до договору факторингу, платіжним дорученням № 8887 від 26 листопада 2021 року про перерахування ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на розрахунковий рахунок ТОВ «Качай гроші» плати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 24112021/1, укладеного 24 листопада 2021 року (а.с. 38-44).

04 липня 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було направлено на поштову адресу відповідача повідомлення про заміну кредитора та досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 45).

Надавши оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та наявним у справі доказам, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (частина 5 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Згідно з частиною 8 статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною 13 статті 11 Закону № 675-VIII електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України, статтею 36 ГПК України та статтею 79 КАС України.

Згідно встановлених судом фактичних обставин справи, пропозиція (оферта) укладення договору про надання кредиту ТОВ «Качай гроші» перебуває в загальному доступі, розміщена на веб-сайті https://kachay.com.ua та в розумінні статей 641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення кредитного договору із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Як встановлено, 20 березня 2021 року ОСОБА_1 підписав електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора анкету-заяву на отримання кредиту та кредитний договір № 00-4011876, за умовами якого ТОВ «Качай гроші» (кредитодавець) надав ОСОБА_1 (позичальнику) кредит у сумі 10 000,00 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на картку, а позичальник зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (а.с. 6-10).

Факт підписання відповідачем анкети-заяви на отримання кредиту від 20 липня 2021 року та кредитного договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема, довідкою про ідентифікацію, згідно з якою ОСОБА_1 акцепт договору здійснив одноразовим ідентифікатором«8041F» 20 липня 2021 року о 22:40:31, який відправлено на вказаний ним номер мобільного телефону НОМЕР_2 про що позивачем до районного суду надані відповідні докази (а.с. 15-21).

Надані позивачем до районного суду докази посвідчують надіслання-отримання пропозиції укласти електронний договір (оферту) № 00-4011876 від 20.07.2021 року та прийняття (акцепт) запропонованої пропозиції позичальником, тому, суд апеляційної інстанції відхилив доводи апелянта про необхідність повторного витребування вказаних доказів.

За умовами кредитного договору № 00-4011876 від 20 липня 2021 року сторони досягли згоди, що кредит надається у розмірі 10 000,00 грн. строком на 30 днів. Позичальник зобов`язується повернути кредит 19 серпня 2021 року або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту (п. 1.3 договору). Згідно з п. 1.4 сторони погодили фіксовану процентну ставку - 1,40 % в день.

В анкеті-заяві позичальник ОСОБА_1 вказав реквізити банківської картки для зарахування кредитних коштів НОМЕР_1 (а.с. 15).

В суді першої інстанції та в апеляційній скарзі позичальником ОСОБА_1 та його представником - адвокат Калінін С.К. не надано до суду будь-яких доказів, які б спростовували належність вищевказаної банківської картки позичальником, не встановлено таких і судом за матеріалами справи. При цьому, виходячи з положень ст.ст. 12-13 ЦПК України, суд сприяє учасникам судового розгляду в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, та не збирає докази по справі з власної ініціативи

Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

На підтвердження здійснення переказу коштів відповідачу, позивач надав до суду повідомлення про успішне перерахування коштів на сайті https://kachay.com.ua на суму 10 000,00 грн. на картковий рахунок відповідача (а.с. 17).

У зв`язку з порушенням позичальником строку повернення кредиту 04 липня 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було направлено на поштову адресу відповідача повідомлення про заміну кредитора та досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором у сумі 26 800,00 грн. (а.с. 45).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Доказів повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима відповідачем матеріали справи не містять.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що позичальник ОСОБА_1 взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк грошові кошти (суму кредиту) та нараховані проценти за користування позикою не повернув, унаслідок чого виникла заборгованість.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, яка станом на 15 серпня 2022 року становить 26 800,00 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 10 000,00 грн., заборгованості за відсотками - 16 800,00 грн.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 10 000,00 грн.

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору.

Перевіривши вимогу позивача в частині стягнення процентів згідно п. 1.4 кредитного договору в розмірі 16 800,00 грн., колегія суддів виходила з наступного.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина 1 статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18.

Так, за умовами укладеного сторонами договору кредиту від 20 липня 2021 року ТОВ «Качай гроші» надало позичальнику суму кредиту 10 000,00 грн., а останній зобов`язувався повернути гроші у повному обсязі протягом 30 днів до 19 серпня 2021 року.

Відповідно до п. 1.4 кредитного договору сторони погодили фіксовану процентну ставку - 1,40 % в день.Нарахування процентів здійснюється за фіксованою процентною ставкою з 1 дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90 дня прострочення і застосовується відповідно до умов п. 6.3 договору. Згідно з п. 6.3 договору у разі порушення позичальником строків виконання зобов`язання протягом пільгового періоду, а саме з 1 по 3 день прострочення виконання зобов`язання позичальника, нарахування процентів не здійснюється, а з 4 дня прострочення заборгованості кредитор визнає заборгованість проблемною, розпочинає роботу по стягненню заборгованості та відновлює щоденне нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою, яка здійснюється з 1 дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90 дня прострочення.

Тобто сторонами було погоджено процентну ставку у розмірі 1,40 % на день, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування протягом 30 днів з 20 липня 2021 року по 19 серпня 2021 року за користування кредитними коштами (стаття 1048 ЦК України).

Крім того, умовами договору передбачено, що якщо позичальник прострочив виконання грошового зобов`язання, нараховуються проценти за користування кредитом за ставкою 1,40 % на день з 1 дня отримання кредиту, але не більше ніж до 90 дня прострочення (стаття 625 ЦК України).

Отже, обґрунтованими є вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами у сумі 16 800,00 грн. (4 200,00 грн. процентів у межах строку кредитування на підставі п. 1.4 кредитного договору + 12 600,00 грн. прострочених процентів на підставі п. 6.3 кредитного договору).

Поряд з цим відповідачем до суду не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2022 року ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати на апеляційний розгляд справи відшкодуванню за рахунок позивача не підлягають.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова