Справа № 466/8681/22
Провадження № 2/466/819/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Ковальчук О.І.

секретаря Коновал Х.В.

справа №466/8681/22

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Львівської міської ради, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Цьолковська Ірина Степанівна про визнання права власності в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

01.11.2022 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Львівської міської ради, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Цьолковська Ірина Степанівна про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.10.2021 року ОСОБА_3 до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради була подана заява про визнання її основним квартиронаймачем у зв`язку з смертю матері та зміну договору найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради №575 від 22.10.2021 року ОСОБА_4 визнана наймачем житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 .

05.11.2021 року ОСОБА_4 подала до управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг ЛМР заяву із доданими документами на приватизацію вищевказаної квартири.

15.11.2021 року ОСОБА_4 помирає (копія свідоцтва про смерть додається).

За її життя 01.10.2021 року нею був складений заповіт, згідно умов якого все її майно заповідала в рівних частках ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.09.2022 року ОСОБА_1 та 22.09.2022 року ОСОБА_2 звернулися до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Цьолковської І.С. з відповідними заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Але приватний нотаріус відмовила у видачі таких свідоцтв з тих підстав, що реєстрація права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Даний факт підтверджувала інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.09.2022 року.

Згідно довідки ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №3748-з від 21.09.2022 року отримана інформація про те, що станом на 29.12.2012 року реєстрація нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 теж не проводилась.

Згідно відповіді на адвокатській запит адвоката Гуліна Ю.О., що надана КУ «Львівській міський центр приватизації державного житлового фонду» №2903-вих-81082 від 04.10.2022 року отримана інформація, що квартира АДРЕСА_1 приватизована згідно наказу юридичного департаменту Львівської міської ради від 25.11.2021 року № 362-Ж-Ш.

На момент смерті, а саме станом на 15.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 була зареєстрована лише ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Даний факт підтверджується відповіддю Шевченківської районної адміністрації ЛМР приватному нотаріусу Цьолковській І.С. №36-вих-19755 від 07.03.2022 року. Згідно інформації , що вказана у Розпорядженні Шевченківської районної адміністрації ЛМР №575 від 22.10.2021 року ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала за вищевказаною адресою з 08.07.1965 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Постановою ВССУ по справі № 6-121цс13 від 11 грудня 2013 року визначено, що в осіб, які фактично проживають в квартирі (будинку) державного житлового фонду і звернулись з відповідною заявою до органу приватизації, виникає право на приватизацію цього житла.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України по справі№ 6-121цс13 від 11.12.2013р., право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Аналогічна позиція відображена в п. 6.2. Узагальнення судової практики розгляду справ про приватизацію державного житлового фонду та гуртожитків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017р. № 9-48/0/4-17.

Таким чином, для спадкування права на приватизацію необхідне дотримання двох умов: постійне проживання спадкодавця у приміщенні, яке підлягає приватизації, та його особисте звернення до органів приватизації.

Факт постійного проживання ОСОБА_4 підтверджується Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації ЛМР №575 від 22.10.2021 року, листом Шевченківської районної адміністрації ЛМР № 36-вих-19755 від 07.03.2022 року, а факт особистого звернення описом №3-Н-121246/АП-ШД-29 від 05.11.2021 року.

Крім цього позивачі вказують, що дане звернення було повторне, оскільки ОСОБА_4 вперше зверталась з заявою на приватизацію квартири 28.10.2021 року № 3-Н-114707/АП-ШД-29, але їй було відмовлено через відсутність у поданому пакеті деяких документів. Даний факт підтверджується відповіддю КУ «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» №04/11-21-04 від 04.11.2021 року.

Таким чином враховуючи вищенаведені факти та докази позивачі вважають, що дана квартира є спадковим майном та є всі підстави для визнання за ними права власності на неї в порядку спадкування, а тому просять позов задовольнити.

Позивачі в судове засідання, яке призначено на 27.03.2023 року не з`явилися, однак представник позивача ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд розглядати справу у їх відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Цьолковська І.С. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

З Розпорядження №575, виданого Шевченківською районною адміністрацією ЛМР 22.10.2021 року «Про зміну договору найму житлового приміщення та визнання наймачем ОСОБА_4 » вбачається, що ОСОБА_4 визнано наймачем житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 . Колишній наймач квартири її мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 та знята з реєстрації. ОСОБА_4 зареєстрована та проживає з 08.07.1965 року. Вказане Розпорядження №575 прийнято на підставі заяви ОСОБА_4 від 04.10.2021 року про зміну договору найму житлового приміщення (а.с.10-11).

28.10.2021 року ОСОБА_4 подала до Управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг ЛМР ЦНАП м. Львова заяву із доданими документами на приватизацію вищевказаної квартири АДРЕСА_1 (а.с.22).

Згідно відповіді КУ «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» від 04.11.2021 року, заяву ОСОБА_4 залишено без розгляду по суті у зв`язку з відсутністю в пакеті таких документів як: належним чином завірена копія заяви на приватизацію квартири; паспорт та ідентифікаційний код особи, яка розписувалась на довіреності замість ОСОБА_4 ; належним чином завірені копії паспортів та ідентифікаційних кодів (а.с.23).

05.11.2021 року ОСОБА_4 подала до Управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг ЛМР ЦНАП м. Львова повторну заяву із доданими документами на приватизацію вищевказаної квартири АДРЕСА_1 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.8).

За життя ОСОБА_4 склала заповіт від 01.10.2021 року, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цьолковською І.С., згідно якого все її майно заповіла в рівних частках ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

21.09.2022 року позивач ОСОБА_1 , а 22.09.2022 року позивач ОСОБА_2 звернулися до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Цьолковської І.С. з відповідними заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Проте, відповідно до постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.09.2022 та 22.09.2022 року, приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що реєстрація права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Даний факт також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.09.2022 року (а.с.13, 15-16).

Згідно довідки ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №3748-з від 21.09.2022 року, виданій ОСОБА_1 про те, що станом на 29.12.2012 року реєстрація нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 - не проводилась (а.с.14).

Крім того, згідно відповіді на адвокатській запит адвоката Гуліна Ю.О., наданої КУ «Львівський міський центр приватизації державного житлового фонду» за №2903-вих-81082 від 04.10.2022 року встановлено, що квартира АДРЕСА_1 приватизована згідно наказу юридичного департаменту Львівської міської ради від 25.11.2021 року № 362-Ж-Ш (а.с.20).

Так, судом встановлено, що на момент смерті, тобто станом на 15.11.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 була зареєстрована лише ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Даний факт підтверджується відповіддю Шевченківської районної адміністрації ЛМР приватному нотаріусу Цьолковській І.С. №36-вих-19755 від 07.03.2022 року (а.с.24), а також Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації ЛМР №575 від 22.10.2021 року, де вказано, що ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала в квартирі АДРЕСА_1 з 08.07.1965 року (а.с.11).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

У відповідності до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

У силу статей 1, 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Пленум Верховного Суду України в частині п`ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначив, що в разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України по справі№ 6-121цс13 від 11.12.2013р., право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством. У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Аналогічна позиція відображена в п. 6.2. Узагальнення судової практики розгляду справ про приватизацію державного житлового фонду та гуртожитків Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.01.2017р. № 9-48/0/4-17.

Таким чином, для спадкування права на приватизацію необхідне дотримання двох умов: постійне проживання спадкодавця у приміщенні, яке підлягає приватизації, та його особисте звернення до органів приватизації.

Так, судом встановлено, що лише ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала в квартирі АДРЕСА_1 з 08.07.1965 року. За життя ОСОБА_4 зверталась двічі(28.10.2021 та 05.11.2021) до Управління адміністрування послуг департаменту адміністративних послуг ЛМР ЦНАП м. Львова із заявою та доданими документами на приватизацію вищевказаної квартири АДРЕСА_1 , однак подані заяви про приватизацію квартири не були розглянуті по суті через неповний пакет документів.

Таким чином, на думку суду, право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно, має особа, яка є власником цього майна, дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.13,76,81,82,83,89,95,141,247,263-265,268,274,280-283,289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 .

Відповідач: Львівська міська рада, , м. Львів, пл. Ринок, 1.

Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Цьолковська Ірина Степанівна, м. Львів, вул. Шептицьких, 40.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 06 квітня 2023 року.

Суддя О. І. Ковальчук