Справа № 367/1602/23
Провадження №2/367/3486/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

23 червня 2023 року м. Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області

в складі: головуючого судді Одарюка М.П.,

за участю секретаря судового засідання Довгополої І.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Ірпінь цивільну справу № 367/1602/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

08 березня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з останнього аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.03.2023 року і до закінчення донькою навчання у відокремленому структурному підрозділі « Ірпінський фаховий коледж» Національного університету біоресурсів і природокористування України до 30.06.2024 року, а потім стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, відповідач є батьком дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. ОСОБА_3 вже є повнолітньою та навчається у відокремленому структурному підрозділі «Ірпінського фахового коледжу» Національного університету біоресурсів і природокористування України. Навчання є платним та становить 21120,00 грн, термін навчання до 30.06.2024 року, а тому донька потребує матеріальної допомоги від батька.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 12 травня 2023 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем до суду надано відзив згідно якого позов визнає частково, обґрунтовуючи тим, що визначений позивачем розмір аліментів є занадто великим, може сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що буде відповідати, як вимогам ч.3 ст. 183 СК України так і вимогам ст. 182 СК України, оскільки він перебуваючи в діючій армії по захисту Батьківщини в жовтні 2022 року під ОСОБА_4 отримав бойове поранення у вигляді вогнепальних осколкових сліпих множинних поранень м`яких тканин лівої гомілки та стопи у зв`язку з чим несу значні витрати по відновленню свого здоров`я.

за час перебування в діючій армії в АТО та у зв`язку з демобілізацією в лютому 2022 року у нього за останній рік значно погіршилося здоров`я у вигляді цукрового діабету 2-го ступеню, гіпертонічна хвороба 2-го ступеню, остеохондроз поперково-крижового відділу хребта та інші супутні захворювання.

Отримане бойове поранення та виявлені на фоні поранення інші сукупні захворювання змушують витрачати значні кошти від свого заробітку (доходу) для відновлення та підтримання свого здоров`я та на його утриманні також знаходиться непрацездатна мати-пенсіонерка, яка з 2002 року являється пенсіонеркою і також страждає на кардіосклероз, гіпертонічну хворобу 2-шл ступеня, стенокардію стабільного напруження, цукровий діабет.

Що ж стосується вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі частини заробітку щомісяця на час її навчання, то вони не можуть бути задоволені з наступних підстав.

Як вбачається із наданого позивачкою ОСОБА_1 договору про надання освітніх послуг №230 від 21.12.2022 року, в ньому не вказано, що позивачка чи дочка провели оплату названої ними суми.

Крім того, із довідки про заробітну плату за січень-квітень 2023 року у в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 вбачається, що позивачка за 4 (чотири) місяці отримала аліментів в розмірі 100382 грн. 73 копійки і отримана сума аліментів була достатньою для проведення оплати за навчання дочки згідно Договору, який вона підписувала 21.12.2022року.

Після вторгнення російських військ на територію України дочка як біженка в даний час перебуває в Данії і як біженка отримує від Королівства Данії грошову допомогу, яка відповідно до відкритої інформації в 2023 року встановлена в розмірі 12000-15000 датських крон що відповідає 1600-2000 доларів США.

Відповідач вказує на те, що позивачка не надала суду ніяких доказів того, що повноліття донька потребує в даний час, як біженка за межами України ( в Данії) від держави Данія значну в грошовому виразі матеріальну допомогу, а у зв`язку з отриманими бойовими пораненнями сам несу значні витрати для свого лікування та знаходженням на утриманні матері - пенсіонерки і виплатою аліментів на утримання сина, не маю коштів на виплату аліментів у зв`язку з навчанням дочки, то в цій частині позовних вимог ОСОБА_1 просить суд відмовити.

Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що позивач є матір`ю, а відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно рішення колегії судів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 16 грудня 2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 11 серпня 2015 року і досягнення дітьми повноліття ( а.с.11-15).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 виповнилось 18 років.

15 жовтня 2022 року позивачка уклала шлюб та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище ОСОБА_5 ( а.с.16).

З довідки №587 від 27.02.2023 р. наданої відокремленим структурним підрозділом «Ірпінський фаховий коледж» Національного університету біоресурсів і природокористування України вбачається, що ОСОБА_3 є студенткою другого курсу денної форми здобуття освіти економічного відділення відокремленого структурного підрозділу «Ірпінський фаховий коледж» Національного університету біоресурсів і природокористування України. Термін закінчення навчального закладу 30.06.2024 р.за освітньо- професійною програмою « Облік і оподаткування, спеціальністю 071 «Облік і оподаткування» ( освітньо професійний ступінь фаховий молодший бакалавр) (а.с. 17).

Вартість навчання становить 21120,00 грн, що підтверджується договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців № 117 від 21 грудня 2022 року ( а.с.3-5).

Із довідки про доходи відповідача за період з січня 2023 року по квітень 2023 року вбачається, що позивачка отримала аліменти у сумі 100382,73 грн (а.с.59).

28 жовтня 2022 року ОСОБА_2 підчас виконання бойового завдання одержав поранення, що підтверджується довідкою № 7/2055 від 02.03.2023 року , виданої командиром військової частини НОМЕР_1 ( а.с.46).

Згідно виписки із медичної карти амбулаторного ( стаціонарного хворого № 2511) ОСОБА_2 має основне захворювання кардіосклероз. Помірна недостатність аортального клапану. Політопна передсердна екстрасистоліяю, гіпертонічна хвороба ІІ ст., ступінь 2 ризик 4 та цукровий діабет ІІ ступеню , остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузії, лівобічний радикулярний синдром. Антиспондилолістез ( а.с.48, 52).

Також відповідач має на утриманні матір, ОСОБА_6 , з 2002 року є пенсіонеркою і також страждає на кардіосклероз, гіпертонічну хворобу 2-шл ступеня, стенокардію стабільного напруження, цукровий діабет.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

При цьому, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

За роз`ясненнями, що містять в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. (ст. 200 СК України).

Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_3 не може самостійно забезпечити себе, оскільки продовжує навчання, в зв`язку з чим є потреба в матеріальній допомозі.

Відповідачем надані суду докази того, що за станом здоров`я не може надавати матеріальної допомоги повнолітній дочці, оскільки потребує вартісного лікування.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 може отримувати матеріальну допомогу і від позивачки, крім того має на утриманні матір пенсіонерку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка за станом здоров`я також потребує вартісного лікування та догляду відповідача.

Також, суд зазначає, що договором про надання освітніх послуг №117 від 21.12.2022р. визначено вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання - 21120,00 грн., при цьому за 2023 - 2024 навчальний рік - 13 200,00 грн. (розділ 3).

Позивачем не доведено розрахунок аліментів на навчання, чим обгрунтовано саме такий розмір, підстав для переходу на тверду грошову суму по сплаті аліментів немає.

Таким чином, врахувавши обставини визначені ст. 182 СК України в межах наданих доказів суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Стосовно позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки аліментів на утримання малолітнього сина в розмірі частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, суд зазначає наступне.

Відповідно до копії рішення колегії судів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 16 грудня 2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 11 серпня 2015 року і досягнення дітьми повноліття ( а.с.11-15).

Позивачка звернулась до суд 08 березня 2023 року з позовом про зміну розміру аліментів і просить суд стягнути з відповідача утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, оскільки старша донька досягла повноліття.

Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 2,3 ст. 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

З урахуванням фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства щодо обов`язку обох батьків брати участь в утриманні своїх дітей до їх повноліття, якому кореспондує право дитини на належний рівень життя, достатній для її соціального розвитку, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу.

В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналізуючи наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, пропорційності, враховуючи всі аспекти та складність справи, яка не представляє складності, позов, поданий позивачем невеликого змісту, не потребує значного часу для його виготовлення, на думку суду такі витрати позивача не були неминучими.

Позивач ставить вимогу стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00грн. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 07 березня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 , та адвокатом Бурчаком В.С. та ордер про надання правової допомоги, квитанцію № 465081 від 07 березня 2023 року по сплату 6000,00 грн при цьому не надає жодного документального підтвердження розрахунку витрат на професійну правничу допомогу.

Із п. 4.1 договору про надання правової допомоги № 3 від 07 березня 2023 року вбачається, що за послуги надані виконавцем згідно п. 1.1 договору клієнт перераховує на його рахунок оплату або сплачує коштами за надані послуги у сумі 6000,00 грн, що включає в себе консультації - 1000,00 грн, написання позовної заяви - 2000,00 грн та участь у 2-х судових засіданнях - 3000,00 грн.

Справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику ( повідомлення) учасників, а отже судові засідання не проводились. Тому суд частково задовольняє вимоги позивачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в сумі 1073 ( одна тисяча сімдесят три) грн 00 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-18, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець селища Димер, Вижгородського району, Київської області, РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частини, всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Відкликати виконавчий лист №367/5785/15-ц, виданий Апеляційним судом Київської області. 16 лютого 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець селища Димер, Вижгородського району, Київської області, РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 ( три тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець селища Димер, Вижгородського району, Київської області, РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 ( одна тисяча сімдесят три) гривні 00 копійок.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3

Відповідач- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець селища Димер, Вижгородського району, Київської області, РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4

Суддя М.П. Одарюк