Справа № 175/3946/22
Провадження № 2/175/1087/22
"04" квітня 2023 р. смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Журавель Т.С., за участю секретаря Бартківа В.Т., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком та зняття її з реєстраційного обліку,
ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком та зняття її з реєстраційного обліку.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що після смерті його бабусі, йому на праві приватної власності належить житловий будинок. Відповідач зареєстрований у вищевказаному будинку, проте з серпня 2006 року не проживає за місцем реєстрації, тривалий час не сплачує за комунальні послуги, що свідчить про втрату ним інтересу до житлового будинку, як до свого постійного місця проживання.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03.01.2023 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.01.2023 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача.
Відповідач в судове засідання також не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, наявне в матеріалах справи. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2023 року постановлено провести заочний розгляд справи.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис №108.
Відповідно до довідки про склад сім`ї від 04.01.2019 року №44, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 07.05.1980 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті з ОСОБА_3 були зареєстровані: син ОСОБА_4 , син ОСОБА_2 , невістка ОСОБА_5 , правнук ОСОБА_6 .
Згідно копії спадкової справи №14/2019 відкритої після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено два спадкоємця за законом діти ОСОБА_3 : ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .
Відповідно до заяви №43 від 17.01.2019 року, ОСОБА_4 відмовився від належної йому частки спадщини за законом, що залишилася після смерті його матері, ОСОБА_3 , на користь її онука ОСОБА_1 .
Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.02.2020 року, державним нотаріусом Дніпровської районної державної нотаріальної контори було посвідчено, що ОСОБА_1 успадковує частку спадщини у зв`язку з відмовою спадкоємця І черги, ОСОБА_4 . Спадщина складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на іншу частку ще не видано.
Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 є власником частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщипну, серія та номер: 1-247, виданого 27.02.2020 року Дніпровською районною державною нотаріальною конторою.
Згідно заяви від 26.08.2022 року, ОСОБА_1 просив видати свідоцтво про право на спадщину на другу частку спадщини по спадковій справі №14/2019.
Листом Дніпровської районної державної нотаріальної контори від 30.08.2022 року №558/02-14 повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки є інший спадкоємець, який прийняв належну йому частку спадщини відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України.
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 29.08.2022 року, встановлено, що в будинку за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживає 6 осіб, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 . ОСОБА_2 , який зареєстрований за вказаною адресою, на час візиту в сім`ю фактично там не проживає.
Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Виходячи з положень ст. 150 Житлового кодексу України та ст. 383 ЦК України власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення.
Така позиція висловлена у висновку Верховного Суду у Постанові від 29.07.2020 року у справі №345/1241/19.
Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, тобто підстав для продовження терміну зберігання за відповідачем права користування спірним житлом, передбачених ст. 71 ЖК України, немає.
Факт того, що ОСОБА_2 не проживає у будинку за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 29.08.2022 року
Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , які підтвердили, що ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 2006 року. До 2006 року він час від часу з`являвся за вищевказаною адресою, приходив до своєї матері, померлої ОСОБА_3 . Пізніше у нього відбулася сварка з батьком, після чого він за вказаною адресою жодного разу не з`являвся. Свідки зауважили, що у 2006 році помер батько ОСОБА_2 , проте останній не був присутній навіть на похованні. Також зазначили, що відповідач вів жебрацький спосіб життя, випивав та не проявляв жодного інтересу до будинку, як до місця свого проживання.
Суд звертає увагу на ч. 3 ст. 1268 ЦК України, згідно якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
У відповідності довідки про склад сім`ї від 04.01.2019 року №44, на час смерті ОСОБА_3 , за однією адресою з померлою був зареєстрований, зокрема, ОСОБА_2 .
Проте ОСОБА_2 не звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , постійно не проживав зі спадкодавцем, а лише був зареєстрований за однією адресою.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що відповідач не прийняв спадщину, що відкрилась після смерті матері в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК та не набув права на спадкове майно. При цьому, права позивача, як власника частини житлового будинку порушуються відповідачем, оскільки останній у будинку фактично не проживає, проте має у ньому зареєстроване місце проживання, що є перешкодою для здійснення прав власника.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог в частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком.
Щодо позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця перебування та місця проживання осіб здійснюється органом реєстрації.
Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Із вказаної норми слідує, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Згідно Правил реєстрації місця проживання затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Документи для здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування особи подаються до органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративні послуги». Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, окрім іншого, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
У зв`язку з чим задоволення вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є підставою для зняття його з місця реєстрації, відповідно вимога про зняття відповідача з реєстрації є безпідставною.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З урахуванням вищенаведеного, дослідивши встановлені фактичні обставини у справі, належні та допустимі докази, допитавши свідків, суд вважає позовну заяву частково обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 12, 13, 76-81, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 354-355 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком та зняття її з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Усунути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеля ційному порядку.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Т. С. Журавель