Дата документу 10.04.2023 Справа № 334/1315/23
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №334/1315/23 Головуючий у 1-й інстанції:Баруліна Т.Є.
Провадження №22-ц/807/964/23 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2023 року, у справі за заявою Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради про видачу судового наказу про стягнення зОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення зОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинкомта судові витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги мотивувало тим, що заявник надавав послуги з управління багатоквартирним будинком, співвласником якого є ОСОБА_1 на підставі відкритого на неї особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 та за період з 01 березня 2020 року по 01 лютого 2023 року, боржник отримала послуги замовника, проте не сплатила їх у повному обсязі.

Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради № 520 від 01 вересня 2017 року «Про призначення управителів багатоквартирних будинків м. Запоріжжя» Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі, у тому числі будинка АДРЕСА_2 .

06 вересня 2017 року було укладено Договір № 272-УБ про надання послуг з управління багатоквартирним будинком між КП «Запоріжремервіс» ЗМР від імені та в інтересах співвласників будинку виконавчим комітетом Запорізької міської ради.

На момент подання до суду заяви про видачу судового наказу вищезазначений договір не було розірвано або/чи визначено недійсним у судовому порядку. Не існує й інших доказів щодо відкладення пролонгації або відмови від виконання зобов`язання за вказаним договором. Таким чином, зобов`язання є чинними (дійсними), що узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладених у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 904/7183/17 та постанові Запорізького апеляційного суду від 16 січня 2023 року у справі апеляційного провадження № 22-ц/807/334/23.

На підставі вищевикладеного Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради просило суд видати судовий наказ відносно ОСОБА_1 , яким стягнути на користь КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради заборгованість по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 березня 2020 року по 01 лютого 2023 року у сумі 20694,11 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 268,40 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2023 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком на підставі ст. 165 ЦПК України.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, просило ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради заборгованість по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 березня 2020 року по 01 лютого 2023 року у сумі 20694,11 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 268,40 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що заява про видачу судового наказу відповідала вимогам статті 163 ЦПК України, а тому суд першої інстанції не мав законних підстав щодо відмови у видачі судового наказу.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тобто апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову у видачі судового наказу (п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи у видачі судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що подана до суду заява не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, оскільки видача судового наказу, виходячи зі змісту статей 161 та 163 ЦПК України, можлива лише за вимогами, які виникли на підставі договору, укладеного в письмовій ( в тому числі електронній) формі. Заявником не надано копії відповідного договору, укладеного між сторонами, який би підтверджував надання послуг заявником у вказаний період. До заяви представник надає Договір № 272-УБ від 06 вересня 2017 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, який діє до 05 вересня 2018 року.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що у лютому 2023 року Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком та просило видати судовий наказ відносно ОСОБА_1 , яка мешкає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яким стягнути на користь Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради заборгованість по оплаті за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01 березня 2020 року по 01 лютого 2023 року у сумі 20694,11 грн, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 268,40 грн (а.с.2-3).

Співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , від імені яких діє Заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів ради Бородай О.М. (який уповноважений на укладання цього договору рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01 вересня 2017 № 520), відповідно до вимог Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», з однієї сторони та Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, в особі директора Ращепкіна С.В., який діє на підставі статуту та розпорядження Запорізького міського голови від 15 грудня 2016 року № 3267 к/тр, було укладено договір №272-УБ про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06 вересня 2017 року (далі договір №272-УБ), яким Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради призначено управителем багатоквартирного будинку (а.с.9-10).

Відповідно до п. 18 договору №272-УБ цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до 05 вересня 2018 року.

Копія зазначеного договору додана до заяви про видачу судового наказу ( а.с. 9-10).

Згідно з Департаменту реєстраційних послуг Управління державної реєстрації фізичних осіб від 23 лютого 2023 року за № 04-47/1544, місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 з 08 березня 1968 року народження по теперішній час (а.с.18).

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради від 21 лютого 2023 року та розрахунку заборгованості, особовий рахунок за № НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_3 , відкрито на ОСОБА_1 (а.с.11-13).

Згідно з розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за період з 01 березня 2020 року по 01 лютого 2023 року заборгованість становить 20694,11 грн (а.с.13).

За приписами статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з вимогами ч. ч. 1-3 ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: документ, що підтверджує сплату судового збору; документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу; заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» договір з управителем укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на наступний однорічний строк.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані: своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Згідно ч. 1 ст. 9 «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

За приписами ч. 1 ст. 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком» (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається з визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

У випадках, визначених законом, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається від імені співвласників багатоквартирного будинку уповноваженою особою органу місцевого самоврядування.

В одному багатоквартирному будинку договір про надання послуг з управління може укладатися одночасно не більш як з одним управителем.

Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Згідно приписів п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», у разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За приписами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Вказана позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2018 року, ухваленій у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18).

Як вбачається з матеріалів справи, місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване у квартирі АДРЕСА_3 .

Особовий рахунок на вказану квартиру відкрито на ОСОБА_1 НОМЕР_2 .

Рішенням Запорізької міської ради від 01 вересня 2017 року № 520 управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі, згідно з додатком № 3 до цього рішення призначено КП «Запоріжремсервіс» (а.с.4).

У відповідності до п. 7 Рішення Запорізької міської ради від 01 вересня 2017 року № 520 інформацію про Управителя було доведено до відома співвласників будинків шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та на інформаційному стенді будинків.

06 вересня 2017 року між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_4 («Замовник»), від імені яких діє Заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів ради Бородай О.М., який уповноважений на укладення цього договору рішенням Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01 вересня 2017 року № 520 та КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради було укладено договір №272-УБ про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (далі - Договір) (а.с.9-10). Згідно з п. 18 Договору він набрав чинності з моменту його підписання. Надання послуг в рамках дії договору було розпочато з 05 вересня 2018 року.

Таким чином, укладений 01 вересня 2017 року договір про надання послуг з управління багатоквартирними будинками в м. Запоріжжя, є обов`язковим для виконання всіма співвласниками вищевказаного багатоквартирного будинку та є таким, за яким КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради пред`явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості за надані заявником послуг з управління будинком та прибудинкової території із ОСОБА_1 , та який було долучено товариством до заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до п. 8 Договору № 272-УБ замовник має право ініціювати розірвання цього договору у випадках та на умовах, що передбачені в ньому.

Відповідно до п. 22 Договору № 272-УБ дія цього договору припиняється у разі:

- ліквідація або реорганізація юридичної особи, або смерть особи, уповноваженої замовником на укладення цього договору, визнання її недієздатною, обмежено дієздатною або безвісно відсутньою;

- відмови управителя або замовника від управління у зв`язку з неможливістю для управителя особисто здійснювати управління об`єктом;

- складення негативного акта оцінки технічного стану об`єкта за результатами контролю за якість наданих управителем послуг;

- відмови замовника від виконання цього договору внаслідок відчуження ним понад 50 відсотків майна об`єкта;

- одержання негативних результатів опитування (анкетування) мешканців об`єкта, а також власників (співвласників) окремих приміщень об`єкта, які в ньому не проживають, щодо якості наданих управителем послуг;

- ліквідація або реорганізації юридичної особи управителя, або визнання її банкрутом;

- одержання негативних результатів обстеження технічного стану об`єкта.

Матеріали справи не містять доказів які б свідчили про те, що Договір № 272-УБ від 06 вересня 2017 року було припинено з підстав, визначених як умовами самого договору так і його скасування, чи визнання недійсним в цілому або частини його умов, у встановленому законом порядку, не містять доказів письмового повідомлення однією стороною договору № 272-УБ іншої сторони про відмову від договору, а також оспорювання боржником вказаного договору у передбаченому Законом порядку, а відтак він є дійсним, а отже відсутні підстави вважати, що дія договору не була продовжена, отже КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради є надавачем послуг з управлення багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, в силу Закону та відповідно до ст. 11 ЦК України, строк дії укладеного договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 06 вересня 2017 року строком дії до 05 вересня 2019 року продовжено до 05 вересня 2023 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи у видачі судового наказу, не звернув уваги на зазначені обставини.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суддя першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Крім того, суд, розглядаючи заяву про видачу судового наказу, за умови пред`явлення вимоги, передбаченої ст. 161 ЦПК України, не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Натомість у подальшому, після видачі судового наказу, боржник у заяві про скасування судового наказу може зазначити про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача (пункт 5 частини 3 статті 170, частина 3 статті 171 ЦПК України), що є передбаченою процесуальним законом підставою для скасування судового наказу.

На підставі зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувану ухвалу суду не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Слід зазначити, що суд апеляційної інстанції не наділений правом на видачу судового наказу, а відтак, колегія суддів приходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2023 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 279, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 лютого 2023 рокуу цій справі скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 10 квітня 2023 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.