Справа № 509/5425/22
УХВАЛА

11 квітня 2023 року Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М., розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні суду заяву подану адвокатом Поповою Іриною Сергіївною в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі № 509/5425/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Соломикіна Інна Сергіївна про скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді від 17.01.2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Соломикіна Інна Сергіївна, про скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно - прийнято до свого провадження, призначено підготовче засідання.

10.04.2023 року до суду звернулася адвокат Попова І.С. в інтересах позивача з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд винести ухвалу якою заборонити до ухвалення судом рішення по суті спору ОСОБА_2 та/або третім особам, які діють на підставі доручення виданого ОСОБА_2 вчиняти дії щодо відчуження (купівля-продаж, дарування, тощо) нерухомого майна - садового будинку з господарчими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Таку заяву обґрунтувала тим, що на момент придбання вказаного будинку, який в свою чергу належав матері позивача та співвласнику ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності він складався в цілому з садового будинку загальною площею 213, 9 кв м. тераси, навісу, гаражу, вбиральні, навісу, сараю. В 2016 році ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про виділ в натурі частки із даного будинку та земельної ділянки. Рішенням суду позов було задоволено та зобов`язано співвласників провести ряд будівельних робіт, в тому числі які передбачають перепланування спірного садового будинку, що несе за собою втручання в несучі конструкції будинку, до комунікацій. Проте після набрання рішення суду законної сили жоден із співвласників не зверталися до установ з метою виготовлення проектної документації для подальших робіт з реконструкцій. Сторони також і не здійснили поділ земельної ділянки, на якій розташований будинок. Сторони досі проживають в будинку, як було і раніше сім`я позивача на першому поверсі, відповідач на другому. Однак в грудні 2022 року відповідач повідомила, що на підставі рішення суду зареєструвала право власності на садовий будинок, надала копію Витягу. Згідно вказаного Витягу слідує, що державним реєстратором Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на садовий будинок, який складається із садового будинку, вбиральні, навісу, ворота, загальною площею 106,9 кв м, та розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та внесено до реєстру запис про право власності. За наслідком вчинення дій, які полягають у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на садовий будинок, відповідачем здійснюються будівельні роботи з перебудови зазначеного садового будинку, що серед іншого матиме своїм наслідком виділення частини з будинку в окреме житлове приміщення. При цьому адвокат зазначає, що навіть під час розгляду справи в суді позивач формально не має жодних перепонів щодо відчуження спірного майна зареєстрованого на підставі протиправних рішень державного реєстратора, які оскаржуються у даному цивільному провадженні. Та враховуючи викладене, через невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу до розгляду справи по суті відчужувати спірний об`єкт нерухомого майна, в подальшому у разі задоволення позовних вимог. Зазначене може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Також вказала, що заходи забезпечення позову є тимчасовими і в разі вирішення між сторонами спору можуть бути скасовані судом. Також зазначила, що відсутні підстави для застосування зустрічного забезпечення.

Дослідивши матеріали заяви та матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заходи забезпечення позову за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У пункті 16 розділу II доповіді Європейської комісії «За демократію через право» (Венеціанська комісія) від 4 квітня 2011 року № 512/2009, схваленої Комісією на 86-му пленарному засіданні 2526 березня 2011 року «Верховенство права» (CDL-AD (2011) 003rev), вказано, що Rule of Law (верховенство права) є невід`ємною частиною будь-якого демократичного суспільства. У рамках цього поняття вимагається, щоб усі, хто наділений повноваженнями ухвалювати рішення, ставилися до кожного з виявом поваги, на основі рівності та розумності й відповідно до закону, і щоб кожен мав можливість оскаржити незаконність рішень у незалежному та безсторонньому суді, де кожен має бути забезпечений справедливими процедурами. Отже, предметом верховенства права є здійснення влади і стосунки між особою та державою. Пунктом 41 розділу IV визначено, що обов`язковими елементами верховенства права є, зокрема: законність, заборона свавілля та доступ до правосуддя, де законність це принцип, який означає дотримання законів (пункт 42). Заборона свавілля полягає в тому, що дискреційні повноваження органами державної влади мають здійснюватися відповідно до принципу верховенства права, з яким є несумісне ухвалення несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень (пункт 52). Відзначено, що доступ до правосуддя полягає, зокрема, в тому, що роль судівництва є істотно важливою в державі, заснованій на верховенстві права. Судівництво є гарантом справедливості основоположної цінності у державі, керованій правом. Справою першочергової ваги є те, щоб судівництво мало повноваження визначати, які закони є застосовними та ваговитими щодо конкретної справи, вирішувати питання факту і застосовувати закон до фактичних обставин згідно з відповідною тобто достатньо прозорою і передбачуваною методологією тлумачення (пункт 54).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Доводи заявника про те, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення є безпідставними, оскільки у випадку задоволення позову судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 15 травня 2019 року у цивільній справі № 658/2197/18.

Під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Суд враховує, що предметом позову є скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Соломикіної Ірини Сергіївни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 64762649 від 12.09.2022 09:39:23; та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області, ОСОБА_3 , про державну реєстрацію змін речових прав на нерухоме майно ( в зв`язку із зміною загальної площі з 222,5 кв.м. на 106,9 кв.м.), індексний номер: 65456988 від 14.11.2022 12:36:48.

Крім того, ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27 січня 2023 року (з урахуванням редакції, викладеної в ухвалі Овідіопольського районного суду Одеської області від 15 лютого 2023 року по справі № 509/5425/22) вживалися заходи забезпечення позову у виді заборони ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) проведення будь яких будівельних робіт та робіт з реконструкції садового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому за результатами розгляду заяви представника відповідача були скасовані заходи забезпечення позову вжиті вказаною ухвалою.

Разом з тим, представник позивача повторно, та з тих самих же підстав просить суд вжити заходи забезпечення позову стосовно нерухомого майна.

Крім того, згідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.03.2019 року та постановою Одеського апеляційного суду від 24 червня 2021 року, які постановою Верховного суду від 21.04.2022 року залишено без змін, по справі №509/3687/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ПАТ "Акціонерний банк Південний" та ОСОБА_1 , про виділ часток в натурі, які є у спільній частковій власності, позовні вимоги задоволено повністю, виділено ОСОБА_2 частину приміщення спірного будинку в натурі, сторони зобов`язано здійснити у зв`язку із цим будівельні роботи, у тому числі деякі роботи спільно з ОСОБА_4 .

У постанові ВП ВС від 18.05.2021 у справі №914/1570/20 вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Натомість представник ОСОБА_5 у заяві поданій до суду викладає аналогічні підстави для забезпечення позову, які були викладені в заяві від 24.01.2023 року, та при цьому не підтверджує побоювання щодо відчуження нерухомого майна жодними належними та допустимими доказами.

Крім того, в заяві про забезпечення позову не обґрунтовано існування реальної загрози відчуження майна на користь третіх осіб, а лише містяться посилається на імовірність такої можливості, що за своєю суттю є суб`єктивним припущенням сторони заявника, також до заяви не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вище зазначеного.

За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, відсутні передбачені законом підстави для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-151, 153, 260-261, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Попової Ірини Сергіївни в інтересах позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі № 509/5425/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний реєстратор Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області Соломикіна Інна Сергіївна про скасування рішень державного реєстратора про реєстрацію права власності на нерухоме майно, -відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: Є. М. Панасенко