Справа № 463/7762/22
Провадження № 2/463/546/23
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

10 квітня 2023 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Романської І.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

законного представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_4 про відвід судді Грицка Романа Романовича від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10 квітня 2023 року відповідач ОСОБА_4 подав заяву про відвід судді Грицка Р.Р. від розгляду вказаної справи. Заяву мотивує тим, що виражаючи повагу до суду, він змушений констатувати, що нажаль даний суд не є компетентним у розгляді питання про позбавлення батьківських прав, про що сам суд виніс законну ухвалу від 21.12.2015 року у справі № 463/5594/15-а. Зазначає, що суду не вистачає компетенції для розуміння, що у справі «Вихованок проти України» № 12962/19 від 07 жовтня 2021 року наголошуючи на «потребі цільової підтримки дитини, яка, вочевидь, проявляла ознаки відчуження одного з батьків», ЄСПЛ має на увазі, що маніпуляція матір`ю свідомістю дитини в руслі безпідставної ненависті та несприйняття батька зайшла так далеко і відбувається так довго, що дитина вже неспроможна самостійно налагодити контакт (діалог) з батьком і саме тому потребує цільової підтримки. Крім цього, зазначає що суду, не вистачає компетенції для сприйняття, що жодним національним органом чи судом жодні обставини, які б вказували, що спілкування батька з донькою, перешкоджає нормальному розвиткові чи порушує будь які інтереси дитини - з чим унеможливлює реалізацію сімейного права батька, згідно доленосного, значущого та обов`язкового до виконання рішення № 1309/9120/12 встановлено так і не було, а лише визнавалось зворотнє. Відповідно необґрунтоване несприйняття і ненависть дитини до батька є ніщо інше як доказ маніпуляції матір`ю свідомістю дитини, що доводить «відчуження», яке відбувається виключно із за системної та триваючої безкарності і вседозволеності, як матері, так і Органу опіки та піклування, а також державних виконавців, на що відповідач регулярно наголошує, але суд це не сприймає. У рішенні № 1309/9120/12 батько не позбавлений батьківських прав ні доступу до доньки, але матір, як боржниця з 2014 року регулярно ігнорує його сімейне право на зустрічі з донькою, а національні органи влади не те що б жодним чином не сприяють йому в доступі до доньки і не захищають його права, а обмежують свою «компетентність» до фальсифікації кримінального переслідування 17.02.2017 року для «засвоєння донькою загальновизнаних норм моралі і духовних цінностей», про що зазначає висновок від 10.02.2023 року. Проте, вочевидь відчужена дитина, яка потребує цільової підтримки, тому неспроможна відрізняти «ліве від правого» так як перебуває під об`єктивним впливом матері, але «самостійно» подає позов у справі, а її «законним» представником являється матір (свідок), яка неспроможна відповідати за виховання дитини, бо має «право на відчуження». Відтак, у справі суд не роз`яснив дитині правдивої інформації і наслідків судових рішень, не призначав дитині спеціального представника, з чим у засіданні від 30.03.2023 року суд фактично змусив дитину давати покази на користь підтримки відчуження, ігноруючи потребу цільової підтримки дитини, що не спростовує його некомпетентність. Окрім цього, слухання у справі № 463/7762/22 призначаються у спосіб, який не є ні компетентний, ні об`єктивний. Вбачається, що дата слухання, яке суд призначив на 14 год. 00 хв. 10.04.2023 року була узгоджена не 30.03.2023 року, а ще до засідання, а саме 29.03.2023 року, як виникає із відомостей електронного суду. Отже, свою процесуальну поведінку у справі № 463/7762/22 найкраще характеризує сам суд, зазначаючи що: «даний суд не є компетентним у розгляді даного питання». Таким чином, знаходячись під впливом маніпуляцій матері щодо «узаконення очевидного відчуження батька», суд неспроможний відрізнити маніпуляцію від очевидних обставин справи та обов`язкові до виконання судові рішення, з чим вчиняє інші дії, які ставлять під сумнів його об`єктивність, упередженість та компетентність при розгляді справи № 463/7762/22. У зв`язку з наведеним, просить заяву про відвід судді задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим, у заяві про відвід зазначив про розгляд вказаної заяви без його участі.

Позивач ОСОБА_1 та її законний представник ОСОБА_2 у судовому засіданні відносно заяви заперечили, вважають таку необґрунтованою та безпідставною.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради - Андрес Л.П. у судовому засіданні відносно заяви відповідача заперечила.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи в їх сукупності та вирішуючи заяву про відвід, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Статтею 40 ЦПК України, визначено порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу.

Згідно з ч.3 ст.40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч.7 ст.40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Виходячи з положень частини другої ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Крім того, відповідно до вимог ч.4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Згідно з ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

При цьому, дослідивши підстави для відводу головуючого судді, заявлені відповідачем, суд вбачає, що останні не знайшли свого належного підтвердження. Наведені мотиви відводу жодним чином не свідчать про упередженість чи необ`єктивність судді при розгляді даної справи. Незгода учасника справи з процесуальними рішеннями суду не є обставиною для відводу судді. Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність заявленого відводу, а тому у задоволенні заяви про відвід головуючому-судді слід відмовити.

Керуючись ст.ст.36, 39, 40, 260, 261 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід судді Грицка Романа Романовича від розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про позбавлення батьківських прав -відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Грицко Р.Р.