ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/632/23
провадження № 2/753/2635/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гусак О.С., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

в т с т а н о в и в :

у січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття. Однак після присудження аліментів матеріальний стан позивача змінився, на даний момент остання не працює та не має змоги працевлаштуватись, оскільки здійснює догляд за дитиною з інвалідністю, так як її стан потребує постіного контролю, відповідач мобілізований до лав ЗСУ де отримує постійний дохід, в зв`язку з чим позивач на підставі положень ч. 1 ст. 192 СК України) просить суд змінити розмір призначених рішенням суду аліментів на утримання дитини на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття

Ухвалою суду від 24 січня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами.

За зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Отже ураховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання відповідачем у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини 8 статті 178 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 13 грудня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2012 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

ОСОБА_3 навчається в середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 111 ім. С.А. Ковпака (а.с.11), є дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданим 24 листопада 2020 року Шевченківським УПСЗН м. Києві (а.с. 10).

Відповідач є працездатною особою, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та не бере участі у вихованні дочки.

У позовній заяві позивач зазначає, що в неї відбулась зміна фінансового становища, на даний момент остання не працює та не має змоги працевлаштуватись, оскільки здійснює догляд за дитиною з з інвалідністю, так як її стан потребує постіного контролю, відповідач мобілізований до лав ЗСУ де отримує постійний дохід у зв`язку з чим виникла необхідінсть в зміні способу стягнення аліментів (а.с.14-17).

За змістом ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як встановлено судом, що у позивача, як одержувача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на даний час змінилося матеріальне становище, що унеможливлює в повній мірі утримувати спільну з відповідачем дитину, оскільки дитина потребує, як фізичного так і духовного розвитку, що зумовлює понесення значних витрат.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

З наданої позивачкою медичної документації дитини вбачається, що ОСОБА_3 є дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 виданим 24 листопада 2020 року Шевченківським УПСЗН м. Києві (а.с. 10), у зв`язку з чим потребує постійного догляду та лікування, яке має забезпечуватись належним фінансуванням.

До того ж на момент ухвалення судом рішення про стягнення аліментів дитині було 2 роки, а зараз дочці сторін має повних 12 років, у зв`язку з чим є очевидним, що забезпечення її фізичного існування, лікування і гармонійного розвитку потребує значно більше коштів, ніж 10 років назад.

Одночасно з цим, внаслідок інфляційних процесів за останні десять років вартість життя в Україні значно зросла, що є ще одним аргументом, який свідчить на користь доводів позову про недостатність коштів, які сплачуються відповідачем для утримання дитини.

За принципом змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень (статті 12, 81 ЦПК України), проте жодних заперечень проти позову та доказів на підтвердження неспроможності сплачувати аліменти у заявленому розмірі відповідач не надав.

Отже за результатами оцінки наведених у позовній заяві аргументів і наданих позивачкою доказів суд визнає доведеними обставини, які є підставою для перегляду способу стягнення присуджених аліментів та їх розміру, вважаючи обґрунтованою вимогу про стягнення аліментів в розмірі частини доходів платника аліментів.

Положення ст. 191 СК України щодо часу присудження аліментів на дані правовідносини не поширюються, а тому відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі відповідно до зміненого способу їх стягнення від дня набрання цим рішенням законної сили.

Також відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп., оскільки при зверненні до суду з вимогою про зміну способу стягнення аліментів позивач була звільнена від його сплати на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі статтей 7, 180-184, 192 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 , визначених рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2012 року на утримання малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Від дня набрання рішенням законної сили стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.С. Гусак