Справа № 510/2136/21
Провадження 2/510/162/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

27.03.23 року Ренійський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Виконавчий комітет Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в особі органу опіки та піклування, Служба у справах дітей Ренійської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

встановив:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач життям дитини не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з донькою та приймати участь у її вихованні, не підтримує матеріально.

За таких обставин позивачка вважає, що відповідач свідомо та тривало нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, з урахуванням чого позивачка звернулась до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав.

Позивачка та її представник адвокат Златі Н.С. до судового засідання не з`явились, позивачка та її представник направили до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного вирішення справи.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення сповіщався належними чином, в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, відзив на позов не надходив.

Представник третьої особи Виконавчого комітету Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в особі органу опіки та піклування Мантуліна Ю.А., не з`явилась до судового засідання, направила до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності та висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Представник Служба у справах дітей Ренійської міської ради у судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст.44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги неодноразове неприбуття у судові засідання належним чином повідомленого відповідача, задля недопущення порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні за відсутності відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що причини неявки відповідача є неповажними та є підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Судом в ході судового розгляду справи були дослідженні: свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_1 ; копія паспорту громадянки України ОСОБА_1 , № НОМЕР_1 ; свідоцтво про шлюб, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , прізвище дружини після укладення шлюбу - « ОСОБА_1 », серія НОМЕР_2 від 19.05.2021 р.; рішення Ренійського районного суду Одеської області від 09.10.2019 р. про зняття ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , як такого, що втратив право користування житловим будинком; довідка директора Лиманського ЗЗСО від 10.08.20021 р.; характеристика на ОСОБА_1 директора Лиманського ЗЗСО від 10.08.2021 р.; довідка про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 ; розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_2 станом на 31.08.2021 р., розмір заборгованості 70428,52 грн.; протокол допиту ОСОБА_13 за його згодою відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 02.11.2021 р.; протокол допиту ОСОБА_10 за її згодою відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 02.11.2021 р.; протокол допиту ОСОБА_11 за її згодою відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 02.11.2021 р.; рішення виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про затвердження висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 від 29.04.2022 р.; висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Судом в ході судового розгляду справи було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_12 , мати - ОСОБА_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 22.07.2021 р.). Відповідач по справі є громадянином Молдови. Позивачка з відповідачем перебували у шлюбі, однак спільне життя з відповідачем не склалося. За рішенням суду, яке було ухвалене 07.05.2018 року Ренійським районним судом Одеської області у справі № 510/2091/17 шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. 09.10.2019 року Ренійським районним судом Одеської області було прийнято рішення №510/1055/19 про зняття ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , як такого, що втратив право користування житловим будинком. З 2014 р. відповідач виїхав до м. Одеса на заробітки та з того часу життям доньки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з нею та приймати участь у її вихованні. Не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує доньку, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішньої освіти, не створює умов для отримання нею освіти. Дитина відвідує Лиманський заклад загальної середньої освіти Ренійської міської ради. Як вбачається з довідок директора Лиманського ЗЗСО від 10.08.20021 р., ОСОБА_3 виховується в неповній родині, лише матір`ю - ОСОБА_1 , батько в свою чергу ніколи не цікавиться навчанням доньки, не підтримує матеріально, не приймає участь у шкільному житті дитини. Вихованням дитини займається позивачка, нею створені належні умови для розвитку дитини та здобуття освіти, позивачка завжди відвідує батьківські збори, також вона є членом батьківського комітету. Дитина завжди доглянута та охайна.

Ренійським районним судом Одеської області 07.05.2018р. було видано виконавчий лист у справі № 510/2091/17, згідно якого необхідно стягнути з ОСОБА_2 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 31.08.2021 р. винесено постанову про розмір заборгованості боржника по аліментам у сумі 70 428,52 грн.

19.05.2021 р. між позивачкою та ОСОБА_7 укладено шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_1 .

На сьогоднішній день дитина, яка досить достатньо розуміє про те, що батько не цікавиться її життям, проживає в родині матері, з батьком не спілкується. Втрачений зв`язок між батьком та дитиною.

Факт того, що відповідач не виконує батьківські зобов`язання свідчать протоколи опитування осіб ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 .

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

На підставі ч. ч. 2-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та поважати дитину.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав лише з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України». Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання: не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення: не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від вихованням дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція) наголошує на тому, що у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, що передбачено ч. 4 ст. 19 СК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку затвердженого рішенням виконкому Ренійської міської ради від 29.04.2022 № 67 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки це буде відповідати інтересам дитини.

В розумінні положень цивільно-процесуального законодавства України, висновок органу опіки та піклування є одним з видів та способів доказування.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1-3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку вищевказаному висновку, суд погоджується із доцільністю позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки це буде відповідати інтересам дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Крім того, ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Якщо національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати свої обов`язки по вихованню дитини, а тому його поведінка розцінюється судом як ухилення від виховання дитини та як свідоме нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу доказів, досліджених в судовому засіданні, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав мають бути задоволені.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 53, 58, 81, 89, 133, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-283, 289, 354 ЦПК України, ст.ст. 7, 19, 141, 150, 155, 164, 165 СК України, -

вирішив:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Виконавчий комітет Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в особі органу опіки та піклування, Служба у справах дітей Ренійської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

2. Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін