КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
єдиний унікальний номер справи: №757/8132/19-ц
номер провадження №22-ц/824/3075/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Рагушіній І.В.

за участю: представника скаржника - адвоката Коцюби О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Печерського районного суду міста Києва Остапчук Т.В.,

у цивільній справі №757/8132/19-ц за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон», про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ТОВ «ФК «Фінілон» за результатами розгляду якого, з урахуванням подальших уточнень, просила стягнути з відповідача :

за порушення зобов`язань за договором № SAMDN5811 суму основного вкладу 10 000 доларів США, суму відсотків за користування депозитними коштами 10 817,06 доларів США, пеню згідно Закону України «Про захист прав споживачів» 3 300 доларів США;

за порушення зобов`язань за договором № SAMDNWFD300 суму основного вкладу 20 000 доларів США, суму відсотків за користування депозитними коштами 7116,87 доларів США, пеню згідно Закону України «Про захист прав споживачів» 4 200 доларів США;

за порушення зобов`язань за договором № SAMDNWFD200 суму основного вкладу 35 000 доларів США, суму відсотків за користування депозитними коштами 12046,03 доларів США, пеню згідно Закону України «Про захист прав споживачів» 7 350 доларів США, витрати за договором про надання правової допомоги адвокатом 23 7832 грн. 12 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що між нею та банком укладено: 25 березня 2009 року договір банківського вкладу: № SAMDN5811 на суму 10 000 доларів США зі сплатою 11 % річних; 14 лютого 2014 року договір банківського вкладу № SAMDNWFD300 на суму 20 000 доларів США зі сплатою 7 % річних; 25 лютого 2014 року договір банківського вкладу № SAMDNWFD200 в сумі 35 000 доларів США зі сплатою 7 % річних. 27 вересня 2017 року позивач звернулася до банку із заявою про повернення коштів, проте відповіді не отримала. У зв`язку з наведеним, позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за договором № SAMDN5811 суму основного вкладу 10 000 доларів США; відсотки 9350,34 доларів США;

за договором № SAMDN WFD6300 суму основного вкладу 20 000 доларів США; відсотки 5016,81 доларів США;

за договором № SAMDN WFD 6200 суму основного вкладу 35 000 доларів США; відсотки 8 779,31 доларів США

В іншій частині відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішення суду в частині задоволених позовних вимог, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм матеріального та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що належним боржником у даній справі є ТОВ «ФК «Фінілон», як новий боржник за депозитними договорами, що є предметом позову у даній справі. Вказуючи, що 17 листопада 2014 року між ним та ТОВ «ФК «Фінілон» укладено договір про переведення боргу. У зв`язку з укладенням вказаного договору, на офіційному сайті ПриватБанк було розміщено повідомлення від 30 січня 2015 року у якому встановлено строк для клієнтів до 15 лютого 2015 року для подання письмових заперечень (незгоди) щодо переведення боргу. Банком було отримано «мовчазну» згоду від кредиторів, чим підтверджено їх відношення до такого правочину, та відповідно, досягненням ефекту переведення боргу. З огляду на відсутність на цей час судового рішення про визнання недійсним договору про переведення боргу в частині прав та обов`язків позивача, всі правові наслідки, які були породжені з моменту укладення договору, зберігається до моменту визнання недійсним правочину.

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Позивач до суду апеляційної інстанції не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомила.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися в силу вимог передбачених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року оскаржується в частині задоволення позовних вимог, а відтак, виходячи з положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, переглядається судом апеляційної інстанції у зазначеній частині.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення суми основного вкладу за договорами вкладу, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами по справі укладено договори вкладів № SAMDN5811, № SAMDNWFD300 та № SAMDNWFD200, за якими відкрито відповідні рахунки на які внесено грошові кошти. Відповідачем порушено взяті на зобов`язання за вказаними договорами щодо повернення вкладнику грошових коштів, а заяви позивача з проханням розірвати указані договори безпідставно залишено без реагування.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення відсотків за договорами вкладу, суд першої інстанції виходив з умов договорів, якими встановлено процентні ставки за вкладами за договором № SAMDN5811 за ставкою 11% річних, за договорами № SAMDNWFD300 та № SAMDNWFD200 за ставкою 7 % річних. Вказаними договорами передбачено право сторін їх дострокового розірвання з повідомленням про це за 2 банківські дні до дати розірвання договору. Встановивши, що 27 вересня 2017 року банк отримав заяву позивача про повернення банківських вкладів та повернення коштів які знаходяться на рахунках, суд першої інстанції вважав, що нарахування процентів слід здійснювати по 30 вересня 2017 року за вищевказаними ставками.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25 березня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір № SAMDN5811 (Вклад «Стандарт»), зі сумою вкладу 10 000 долари США строком на 1 місяць по 25 квітня 2009 року включно. Для внесення суми вкладу банк відкриває клієнту рахунок № НОМЕР_1 на який зараховується вклад. Процентна ставка по вкладу - 11 % річних. У випадку, якщо в строк не пізніше дня закінчення строку вкладу, клієнт не заявив банку про відмову від продовження строку вкладу, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово. У сторін договору є право на дострокове розірвання договору, повідомивши про це один одного за два банківські дні до дати розірвання договору (т. І а.с. 12-13).

Згідно платіжного доручення № від 25 березня 2009 року, ОСОБА_1 внесла на рахунок № НОМЕР_1 кошти у сумі 10 000 доларів США; призначення платежу: до вкладу договір SAMDN5811 (т. І а.с. 15).

27 вересня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало від ОСОБА_1 письмову заяву про відмову від продовження дії договору та повернення вкладу та процентів за користування грошовими коштами за договором № SAMDN5811 від 25 березня 2009 року (т. І а.с. 16).

14 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір № SAMDNWFD300 Вклад «Стандарт, 1 міс.», зі сумою вкладу 20 000 долари США строком на 366 днів по 14 березня 2014 року включно. Для внесення суми вкладу банк відкриває клієнту рахунок № НОМЕР_2 на який зараховується вклад. Процентна ставка по вкладу - 7 % річних. Якщо по закінченню строку клієнт не заявив банку про бажання забрати кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово. У сторін договору є право на дострокове розірвання договору, повідомивши про це один одного за два банківські дні до дати розірвання договору (т. І а.с. 17-18).

Згідно квитанції від 14 лютого 2014 року, ОСОБА_1 внесла на рахунок № НОМЕР_2 кошти у сумі 20 000 доларів США; призначення платежу: поповнення вкладу № SAMDNWFD300 (т. І а.с. 19).

27 вересня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало від ОСОБА_1 письмову заяву про відмову від продовження дії договору та повернення вкладу та процентів за користування грошовими коштами за договором № SAMDNWFD300 від 14 лютого 2014 року (т. І а.с. 20).

25 лютого 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір № SAMDNWFD200 Вклад «Стандарт, 1 міс.», зі сумою вкладу 35 000 долари США строком на 366 днів по 25 березня 2014 року включно. Для внесення суми вкладу банк відкриває клієнту рахунок № НОМЕР_3 на який зараховується вклад. Процентна ставка по вкладу - 7 % річних. Якщо по закінченню строку клієнт не заявив банку про бажання забрати кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово. У сторін договору є право на дострокове розірвання договору, повідомивши про це один одного за два банківські дні до дати розірвання договору (т. І а.с. 21-22).

Згідно квитанції від 25 лютого 2014 року, ОСОБА_1 внесла на рахунок № НОМЕР_3 кошти у сумі 35 000 доларів США; призначення платежу: поповнення вкладу до дог.№ SAMDNWFD200 (т. І а.с. 23).

27 вересня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало від ОСОБА_1 письмову заяву про відмову від продовження дії договору та повернення вкладу та процентів за користування грошовими коштами за договором № SAMDNWFD200 від 25 лютого 2014 року (т. І а.с. 24).

17 листопада 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «ФК «Фінілон» укладено договір про переведення боргу (т. І а.с. 109-110).

30 січня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» розмістило оголошення про те, що у зв`язку з анексією АР Крим і зупиненням діяльності банка на цій території в розділ 1.1.7 Додаткові положення Умов та правил надання банківських послуг внесені зміни про порядок взаємодії за договорами клієнта з банком. У разі невиконання клієнтом обов`язків, передбачених п. 1.1.7.59 цих Умов та Правил, подальша взаємодія по договору клієнта з банком буде здійснюватися з ТОВ «ФК «Фінілон». У разі незгоди клієнта з переводом боргу, свої письмові заперечення клієнт направляє банку в строк до 15 лютого 2015 року. Ненадання клієнтом заперечень у вказаний у цьому пункті строк, підтверджує здійснення банком переводу боргу по договорам клієнта та ТОВ «ФК «Фінілон» зі згоди клієнта (т. І а.с. 114).

Згідно довідки ПриватБанку від 10 лютого 2020 року, останнє підтверджує факт виконання ним в повному обсязі зобов`язань щодо перерахування на рахунок ТОВ «Фінілон» грошових коштів ОСОБА_1 відповідно до договору переведення боргу № б/н від 17 листопада 2014 року та витягу з електронного додатку до цього договору. Сума коштів зазначена у витягу з електронного додатку «Додаток 1 (Реєстр кредиторів) до договору переведення боргу № б.н. від 17 листопад 2014», включає, зокрема, нараховані відсотки по вкладу на дату переведення боргу (т. І а.с. 113).

Згідно витягу з електронного додатку «Додаток 1 (Реєстр кредиторів) до договору переведення боргу № б.н. від 17 листопад 2014», на рахунку відкритому ОСОБА_1 № НОМЕР_2 розміщувались кошти у сумі 20 100,81 долари США та 107,39 долари США, а на рахунку № НОМЕР_3 - 35 092,05 долари США та 187,94 долари США (т. І а.с. 112).

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; клієнт банку - будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

За правилами ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року № 516 (у редакції, чинній на момент укладення договорів), залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

З огляду на вказане письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджене договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Додержання письмової форми договору є обов`язковою умовою взаємовідносин між банком і вкладником (пункт 2.2 глави 2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року № 516, у редакції, чинній на момент укладення договорів).

Частинами 1-2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ч.1 ст. 1074 ЦК України).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалася на укладення між нею та банком депозитних договорів: № SAMDN5811 від 25 березня 2009 року за яким відкрито рахунок № НОМЕР_1 на який внесено кошти у сумі 10 000 доларів США, № SAMDNWFD300 від 14 лютого 2014 року, за яким відкрито рахунок № НОМЕР_2 на який внесено кошти у сумі 20 000 доларів США та № SAMDNWFD200 від 25 лютого 2014 року, за яким відкрито рахунок № НОМЕР_3 на який внесено кошти у сумі 35 000 долари США.

Факт укладення між сторонами вказаного договору та внесення коштів на відповідні рахунки у зазначених розмірах, підтверджується наявними в матеріалах справи: договорами № SAMDN5811 від 25 березня 2009 року, № SAMDNWFD300 від 14 лютого 2014 року та № SAMDNWFD200 від 25 лютого 2014 року; платіжним дорученням № від 25 березня 2009 року; квитанціями від 14 лютого 2014 року та від 25 лютого 2014 року.

Факт укладення між сторонами вказаних договорів, підтверджується також довідкою ПриватБанку від 10 лютого 2020 року та витягом з електронного додатку «Додаток 1 (Реєстр кредиторів) до договору переведення боргу № б.н. від 17 листопада 2014», який 10 лютого 2020 року засвідчено печаткою АТ КБ «ПриватБанк» та підписом головного бухгалтера АТ КБ «ПриватБанк» Ярмоленко В.В., що за своїм юридичним змістом фактично є формою банківської виписки (довідки) по банківському договору, який є предметом розгляду.

У вказаному витязі міститься інформація про те, що на рахунку відкритому ОСОБА_1 № НОМЕР_2 розміщувались кошти у сумі 20 100,81 долари США та 107,39 долари США, а на рахунку № НОМЕР_3 - 35 092,05 долари США та 187,94 долари США.

Зазначені документи були надані позивачу саме банком. Їх дійсність відповідачем не заперечувалась.

27 вересня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало від ОСОБА_1 письмові заяви про відмову від продовження дії договорів та повернення вкладу та процентів за користування грошовими коштами.

Проте, доказів на підтвердження виконання вказаної заяви, матеріали справи не містять.

Банк не спростував належними доказами ані факту укладення депозитного договору, ані факту неповернення грошових коштів на вимогу вкладника.

Посилання скаржника на те, що останній не є неналежним відповідачем у справі, оскільки 17 листопада 2014 року між ним та ТОВ «ФК «Фінілон» укладено договір, за умовами якого товариство стало боржником за договором банківського вкладу, є безпідставним, оскільки відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Банк не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач надав згоду на переведення боргу на ТОВ «ФК «Фінілон», а тому саме АТ КБ «ПриватБанк» є боржником за договором банківського вкладу та належним відповідачем у справі, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 729/887/19 (провадження 61-14093св20), від 20 жовтня 2021 року у справі № 201/8704/19 (провадження № 61-16655ск21) та від 17 листопада 2021 року у справі № 755/17323/19 (провадження № 61-436св21) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі № 199/3152/20 (провадження № 14-224цс21).

Посилання скаржника на отримання ним «мовчазної» згоди позивача, колегія суддів відхиляє, оскільки договори укладені між сторонами, містять умови про їх двостороннє волевиявлення, а відтак, передбачені ст.205 ЦК України положення про мовчазну згоду не можуть бути застосовні до даних правовідносин. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 22 вересня 2021 року у справі № 757/64382/17 (провадження № 61-9229св21); від 10 листопада 2021 року у справі № 757/50904/17-ц (провадження № 61- 9151св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 757/18534/19 (провадження № 61-13157св20).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача сум вкладів за договорами № SAMDN5811 від 25 березня 2009 року, № SAMDNWFD300 від 14 лютого 2014 року та № SAMDNWFD200 від 25 лютого 2014 року.

Щодо стягнення відсотків за банківськими вкладами слід зазначити наступне.

Згідно ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов`язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Банк має право змінити розмір процентів, які виплачуються на вклади на вимогу, якщо інше не встановлено договором. У разі зменшення банком розміру процентів на вклади на вимогу новий розмір процентів застосовується до вкладів, внесених до повідомлення вкладників про зменшення процентів, зі спливом одного місяця з моменту відповідного повідомлення, якщо інше не встановлено договором.

Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів на строковий вклад в односторонньому порядку є нікчемною. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу.

У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Згідно ст.1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу.

Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу.

Згідно п. 1.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03 грудня 2003 року № 516 (у редакції, чинній станом на день укладення договорів) сума, строки та умови приймання вкладів (депозитів) визначаються між банком та вкладником на договірних засадах.

Процентні ставки за вкладними (депозитними) операціями встановлюються банками самостійно (п. 1.5 вказаного Положення).

Особливості залучення грошових коштів або банківських металів на вклади (депозити) регулюються внутрішніми положеннями банків, розробленими відповідно до законодавства України (п. 1.8 вказаного Положення).

Отже, під час здійснення розрахунку відсотків на депозитний вклад слід керуватися умовами договору банківського вкладу та застосовувати відсоткову ставку, вказану безпосередньо у такому договорі.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено: 25 березня 2009 року договір банківського вкладу № SAMDN5811 на суму 10 000 доларів з процентною ставкою 11% річних; 14 лютого 2014 року договір № SAMDNWFD300 на суму 20 000 доларів США з процентною ставкою 7 % річних; 25 лютого 2014 року договір № SAMDNWFD200 на суму 35 000 доларів США з процентною ставкою 7 % річних .

Умовами вказаних договорів передбачено нарахування процентів на суму вкладу по процентній ставці для вкладів даного найменування та строку, а також, що якщо по закінченню строку клієнт не заявив банку про бажання забрати кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Строк вкладу продовжується неодноразово.

Крім того, умовами договорів передбачено право сторін дострокового розірвання договорів з повідомленням сторони за 2 банківські дні до дати розірвання договору.

27 вересня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало від ОСОБА_1 письмові заяви про відмову від продовження дії договорів та повернення вкладів та процентів за користування грошовими коштами.

Таким чином, строк дії договорів вкладу закінчився 30 травня 2017 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що періодом нарахування процентів за договором № SAMDN5811 є (з 25 березня 2014 року по 30 вересня 2017 року) за процентною ставкою - 11 % річних, що становить 9 350,34 долари США;

періодом нарахування процентів за договором № SAMDNWFD300 є з 14 лютого 2014 року по 30 вересня 2017 року, за процентною ставкою - 7 % річних, що становить 5016,81долари США;

періодом нарахування процентів за договором № SAMDNWFD200 є з 25 лютого 2014 року по 30 вересня 2017 року, за процентною ставкою - 7 % річних, що становить 8779,31 долари США.

Жодних заперечень щодо правильності здійснення зазначених розрахунків, скаржником не наведено.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи та порушення прав скаржника.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених в апеляційній скарзі немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372,374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 29 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя - доповідач:

Судді: