КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року

справа № 757/40758/21-ц

провадження № 22-ц/824/4575/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Яницькій О.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Акціонерне товариство «Київський завод «Радар»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Державний концерн «Укроборонпром»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника АТ «Київський завод «Радар» - Маруненко Галини Володимирівни на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року, постановлене під головуванням судді Хайнацького Є.С., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Київський завод «Радар», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Державний концерн «Укроборонпром» про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Акціонерного товариства «Київський завод «Радар» про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в загальному розмірі 538 524 грн 08 коп.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що у період із 30.07.2019 року по 21.06.2021 року він перебував у трудових відносинах з АТ «Київський завод «Радар» на посаді Голови правління - Генерального директора АТ «Київський завод «Радар». Наказом від 18.06.2021 року № 69 позивача звільнено з роботи. На момент звільнення у відповідача існувала заборгованість перед позивачем із заробітної плати та компенсації невикористаних днів відпустки в сумі 538 524 грн. 08 коп., що підтверджується довідкою від 01.07.2021 року № 160, виданою АТ «Київський завод «Радар». У день звільнення позивача (21.06.2021 року) відповідач не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Київський завод «Радар», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, - Державний концерн «Укроборонпром» про стягнення заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку - задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Київський завод «Радар» на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 538 524 грн 08 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Київський завод «Радар» на користь держави витрати зі сплати судового збору в розмірі 5385 грн 24 коп.

В поданій апеляційній скарзі представник АТ «Київський завод «Радар» просить рішення суду скасувати, постановити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що діяльність позивача на посаді Голови правління - Генерального директора АТ «Київський завод «Радар» призвела до виникнення великих боргових зобов`язань у відповідача перед Державою, юридичними особами та працівниками. Вказує, що ОСОБА_1 порушено умови контракту, його дії призвели до завдання збитків підприємству, а тому заявлені позовні вимоги є передчасними та безпідставними. Заява про звільнення з посади за власним бажанням від 18.06.2021 ОСОБА_1 подана після оголошення трудовим колективом недовіри у зв`язку із наявною заборгованістю з виплати заробітної плати, та без дотримання процедури дострокового розірвання строкового контракту.

Апелянт вважає, що проведення розрахунку із позивачем до моменту погашення заборгованості по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі працівника АТ «Київський завод «Радар», зокрема до повного погашення нарахованих відповідачу податкових зобов`язань зі сплати ЄСВ є порушенням принципів добросовісності, розумності і справедливості.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач як роботодавець в порушення вимог ст.116 КЗпП України не виплатив позивачу заборгованість із заробітної плати та грошову компенсацію за невикористану відпустку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що наказом ДК «Укроборонпром» від 14.06.2019 року № 35 ОСОБА_1 призначений виконувачем обов`язків Голови правління - Генерального директора АТ «Київський завод «Радар», що підтверджується записом у трудовій книжці позивача (а.с. 8).

Наказом ДК «Укроборонпром» від 30.07.2019 року № 37 ОСОБА_1 призначено за контрактом на посаду Голови правління - Генерального директора АТ «Київський завод «Радар» з 30.07.2019 року (а.с. 9).

30.07.2019 року між ДК «Укроборонпром», як суб`єктом управління корпоративними правами держави щодо АТ «Київський завод «Радар», та ОСОБА_1 укладено контракт № 45, згідно умов якого ОСОБА_1 призначається на посаду Голови правління - Генерального директора АТ «Київський завод «Радар» на термін з 30.07.2019 року по 29.07.2021 року включно (а.с. 57-67).

Пунктами 3.1, 3.2, 3.3 контракту від 30.07.2019 року № 45 сторонами погоджено, що за виконання обов`язків, передбачених цим контрактом, керівнику щомісяця виплачується заробітна плата за рахунок коштів Товариства, виходячи з установлених керівнику: посадового окладу, який дорівнює 34 149 грн.; за наявності підстав, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, встановленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року № 414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку із роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці».

Крім того, керівникові можуть виплачуватися:

премія за підсумками роботи Товариства за рік, за рішенням Наглядової ради про затвердження Звіту Правління про результати роботи за відповідний звітний квартал відповідно до умов, критеріїв, диференційованих показників та розмірів преміювання, визначених Укроборонпром;

премія за підсумками роботи Товариства за квартал, за рішенням Вищого органу Товариства про затвердження Звіту Правління про результати роботи за відповідний фінансовий рік відповідно до умов, критеріїв, диференційованих показників та розмірів преміювання, визначених Укроборонпром;

матеріальна винагорода за ефективне управління державним майном за рахунок частини чистого прибутку, що залишився в розпорядженні Товариства, за рішенням Вищого органу Товариства, згідно з умовами, затвердженими Укроборонпром.

Керівнику можуть сплачуватися інші додаткові виплати, надбавки або винагороди, передбачені чинним законодавством України.

Наказом ДК «Укроборонпром» від 18.06.2021 року № 69 ОСОБА_1 , Голову правління - Генерального директора АТ «Київський завод «Радар» звільнено 21.06.2021 року за власним бажанням за ст. 39 КЗпП України (а.с. 10).

Відповідно до довідки від 01.07.2021 року № 160 заборгованість АТ «Київський завод «Радар» перед ОСОБА_1 по заробітній платі станом на 30.06.2021 року складає 538 524,08 грн, у тому числі сума компенсації невикористаної відпустки - 73 570,00 грн (а.с. 11).

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ст. 97 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці», до структури заробітної плати входить основна заробітна плата (винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців), додаткова заробітна плата (винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій) та інші заохочувальні та компенсаційні виплати до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

За положеннями ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі ст. 22 цього Закону суб'єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

За ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право на звернення до суду з позовом про стягнення належній йому зарплати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Судом вірно встановлено про те, що в день звільнення позивачу не виплачена заробітна плата за період із листопада 2019 року до червня 2021 року у розмірі 538 524 грн 08 коп., у тому числі компенсація невикористаної відпустки у розмірі 73 570,00 грн, що підтверджується довідкою від 01.07.2021 року № 160.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо стягнення заборгованості заробітної плати та компенсації невикористаної відпустки з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що наявність заборгованості з оплати праці перед бюджетом, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення на його користь заборгованості із заробітної плати.

Умовами контракту від 30.07.2019 року № 45, укладеного між ДК «Укроборонпром», як суб`єктом управління корпоративними правами держави щодо АТ «Київський завод «Радар», та ОСОБА_1 , сторони погодили, що керівник зобов`язується вживати дієвих заходів щодо ліквідації боргів Товариства, у тому числі з ліквідації боргів до бюджету, з виплати заробітної плати працівникам Товариства, простроченої кредиторської та дебіторської заборгованості Товариства, у тому числі при проведенні експортно-імпортних операцій, та за іноземними кредитами, отриманими під гарантії Уряду. У разі наявності прострочених боргів Товариства керівник розробляє та подає до Укроборонпрому графіки погашення заборгованостей та несе особисту відповідальність за виконання графіків погашення заборгованостей Товариства (п. 2.2.13.).

Відповідно до п. 3.5 контракту у разі, зокрема, відсутності чистого фінансового результату (прибутку) з початку року, наявності простроченої заборгованості із заробітної плати працівникам - до повного її погашення, премії та винагороди керівнику за звітний період не нараховуються.

Разом з тим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що у разі наявності боргів у Товариства відсутній обов`язок виплачувати позивачу заробітну плату.

На підставі викладеного, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості із заробітної плати, у тому числі грошової компенсації за невикористану відпустку є доведеними та такими, що підлягають задоволенню за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до ст.ст. 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України.

Доводи апелянта про те, що звільнення з посади за власним бажанням від 18.06.2021 року ОСОБА_1 відбулось після оголошення трудовим колективом недовіри та без дотримання визначення на законодавчому рівні процедури дострокового розірвання строкового контракту не спростовують висновків суду про стягнення заборгованості по заробітній платі на користь позивача, оскільки процедура звільнення позивача сторонами не оскаржена.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 370, 374,375,381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника АТ «Київський завод «Радар» - Маруненко Галини Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 10 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді