ПОСТАНОВА

Іменем України

10 квітня 2023 року м. Кропивницький

справа № 941/840/22

провадження № 22-ц/4809/396/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Мурашка С. І., Чельник О. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2022 року в складі судді Колесник С. І.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

07.09.2022 Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 25.02.2011 у розмірі 30438,10 грн станом на 12.07.2022.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.02.2011 між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором щодо своєчасності погашення кредиту та сплати нарахованих відсотків за користування кредитом утворилася заборгованість по кредитному договору в сумі 30438,10 грн, що складається із: - 25885,30 грн заборгованості за тілом кредита; - 4552,80 грн заборгованості за простроченими відсотками.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» 25885,30 грн заборгованості за тілом кредиту.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві позичальника від 25.02.2011 містяться персональні дані відповідача та її підпис, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не вказаний строк повернення кредиту (користування ним), обрано тип кредитної карти «Універсальна» (а.с.57). 25.02.2011 року відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.58).

Позовні вимоги підтверджені в частині заборгованості за кредитом в сумі 25885,30 грн, яка отримана відповідачем і не повернута банку, тому підлягає стягненню.

Суд вважав безпідставними вимоги банку щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, оскільки згідно анкети-заяви від 25.02.2011 року (а.с.57), яка підписана відповідачем, довідка про умови кредитування (а.с.58) не є складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

АТ КБ ПриватБанк подало апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування судового рішення в частині відмови у стягнені заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, і ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

На думку позивача, суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

В анкеті-заяві від 25.02.2011 зазначено персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що позичальник висловив згоду про укладення договору та особистим підписом засвідчив, що Підписанням цієї анкети заяви я згідно зі ст. 634 Цивільного Кодексу України в повному обсязі приєднуюсь до Умов та правил надання банківських послуг АТ КБ Приватбанк, які розміщені на офіційному сайті в мережі інтернет за адресою privatbank.ua і які разом із Пам`яткою клієнта та тарифами складають договір банківського обслуговування, екземпляр якого я отримав шляхом самостійного роздрукування. Зі змінами Умов та правил надання банківських послуг зобов`язуюсь ознайомлюватися самостійно на офіційному сайті банку privatbank.ua.

З моменту підписання фізичною особою заяви, між Банком та клієнтом був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору.

Згідно ч.2 ст. 642 ЦК України особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Позичальнику на підставі анкети-заяви відкрито 25.02.2011 картковий рахунок, видано кредитну картку Універсальна № НОМЕР_1 , та встановлено кредитний ліміт в розмірі 500,00 грн, який було збільшено до 35 000 грн, що підтверджується банківською випискою по карті.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Під час відкриття карткового рахунку відповідача було належним чином ознайомлено з умовами кредитування та тарифами банку, що підтверджується особистим підписом відповідача на довідці про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду.

Сторонами при укладенні Кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснила дії щодо проведення її активації, користувалась карткою, отримувала кредитні кошти з власної ініціативи, частково погашала заборгованість по кредитному договору. Активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору.

Також зазначає, що відсутність підпису боржника на відповідних Умовах та правилах не свідчить про неукладеність договору, позаяк суть договору приєднання і полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Відповідач користувалась кредитними коштами, а тому зобов`язана повернути суму отриманих кредитних коштів та сплатити відсотки за користуванням кредитом.

Позивач вважає, що укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачем анкети - заяви, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання.

Вказує, що судом проігноровано передбачені законом підстави для вчинення у визначені строки відповідних дій відповідачем за нормами абзацу 2 ч. 12 ст. 9 Закону України Про споживче кредитування, споживач, який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації (в даному випадку, не спростовано судом та відповідачем) або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення.

Посилається також на ч. 1 ст. 1048 ЦК України, відповідно до якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики,якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів. їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В довідці про умови кредитування, з якою було ознайомлено відповідача, зазначена процентна ставка - 2,5% на місяць.

Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернула, суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту в розмірі - 4552,80 грн.

Усупереч вимог ст. 263 ЦПК України, судом першої інстанції не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 вересня 2019 року по справі №642/5533/15-ц, а також в постанові від 19 вересня 2019 року у справі №127/7543/17.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення в оскаржуваній частині скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Згідно наданої позивачем копії анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 25.02.2011 ОСОБА_1 погодилася отримувати послуги АТ КБ «Приватбанк», вказала про бажаний кредитний ліміт на платіжну карту "Кредитка "Універсальна" Gold в розмірі 500,00 грн, а також про отримання пенсійної картки, при цьому розміри відсоткової ставки, пені та комісії, штрафу у заяві не визначені, анкета-заява підписана ОСОБА_1 , що ніким не оспорюється (а.с. 57).

В анкеті-заяві ОСОБА_1 зазначила, що вона згодна з тим, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають договір про надання банківських послуг.

До позовної заяви долучено Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Умови та правила надання банківських послуг, на яких відсутній підпис сторін договору (а.с. 59-85).

До позову додано довідку про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» за договором №SAMDN5315 ОСОБА_1 , яка містить підпис останньої (а.с.58).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 31.05.2015 ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 30438,10 грн, яка складається із: - 25885,30 грн заборгованості за тілом кредита; - 4552,80 грн заборгованості за простроченими відсотками (а.с.10-54).

З посиланням на виписку з особового рахунку за договором з ОСОБА_1 (а.с. 92-134), довідку про зміни кредитування, що не засвідчені належним чином (а.с. 35) банк стверджує, що відповідач користувалася шістьма кредитними картками, по яких змінювався кредитний ліміт: № НОМЕР_1 , видана 25.02.2011 строк дії 01/15, № НОМЕР_2 , видана 21.05.2013 строк дії 10/15, № НОМЕР_3 , видана 21.06.2013 строк дії 08/16, № НОМЕР_4 , видана 26.03.2016 строк дії 03/20, № НОМЕР_5 , видана 27.05.2017 строк дії 05/21, № НОМЕР_6 , видана 13.05.2019 строк дії 03/23 (а.с. 56).

Про рух коштів зазначено у наданій позивачем виписці по рахунку ОСОБА_1 за період з 25.02.2011 по 13.07.2022, станом на 13.07.2022 (а.с. 92-134).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, зокрема, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

За положеннями частин 1, 2 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Суд встановивши, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, тобто відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 25885,30 грн.

Крім того, відповідачем підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки«Універсальна 55 днів пільгового періоду» за договором №SAMDN5315 ОСОБА_1 , яка містить підпис відповідача, що ніким не оспорювалося (а.с.58).

У Довідці про умови кредитування, сторони погодили тип кредитної лінії (поновлювальна), пільговий період (до 55 днів), валюту картрахунку (UAH), базову відсоткову ставку в місяць (2,5%), розмір щомісячного платежу (7% від заборгованості, але не менше 50 грн і не більше залишку заборгованості), строк внесення щомісячних платежів (до 25 числа місяця, наступного за звітним), пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф при порушенні строків платежів при будь-якому із грошових обов`язків, передбачених договором, більш ніж на 30 днів.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції зауважив, що у заяві позичальника від 25.02.2011 містяться персональні дані відповідачки та її підпис, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не вказаний строк повернення кредиту (користування ним), обрано тип кредитної карти «Універсальна» (а.с.57). В тойже день, 25.02.2011, відповідач підписала довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» (а.с.58).

При цьому суд виснував, що згідно анкети-заяви від 25.02.2011 року довідка про умови кредитування не є складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Такі висновки суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованими, оскільки вони суперечать наявними у справі доказам.

Анкета-заява від 25.02.2011, в якій обрано тип кредитної карти «Універсальна», та довідка про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" від 25.02.2011 підписані ОСОБА_1 , що ніким не оспорюється, та не спростовано відповідачем.

ОСОБА_1 , підписавши власноруч вказані документи погодила сплату 2,5% відсотків за користування кредитними коштами.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості станом на 31.05.2015 ОСОБА_1 складає 30438,10 грн, яка складається із: - 25885,30 грн заборгованості за тілом кредита; - 4552,80 грн заборгованості за простроченими відсотками (а.с.10-54).

Тому суд безпідставно дійшов висновку про недоведеність позовної вимоги банка в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами в сумі 4552,80 грн.

Виходячи з приписів параграфів 1, 2 глави 71 ЦК України нарахування відсотків здійснюється виключно на поточне та/або прострочене тіло кредиту, тобто на суму кредиту, фактично отриману позичальником. Зокрема, частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики.

Відповідно викладеного, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 4552,80 грн заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині стягнення відсотків за користування кредитом у зв`язку з непогодженням сторонами кредитного договору їх розміру і порядку сплати є помилковим і не відповідає вимогам норм матеріального права, зроблений з порушенням норм процесуального права, без врахування і належної оцінки всіх обставин та наданих доказів.

Рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вказаної позовної вимоги і стягнення з відповідача на користь позивача 4552,80 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.

В іншій частині рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2022 року сторонами не оскаржується, тому не переглядається апеляційним судом.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, то згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір 6202,50 грн (а.с. 1, 168), за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитом скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаної позовної вимоги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 4552,80 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом.

В частині розподілу судових витрат рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2022 року скасувати та стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 6202,50 грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді

С. М. Єгорова

С. І. Мурашко

О. І. Чельник