КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 757/25222/22-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/5034/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В.,Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 грудня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Вовк С.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_1 , зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї 25 вересня 2012 року, актовий запис № 2520.

В обґрунтування позову зазначала, що у шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначала, що між сторонами відсутній спір щодо виховання дітей та погоджується з тим, що вони проживають та проживатимуть надалі з позивачем.

Вказувала, що тривалий час їх шлюб існує формально, між сторонами втрачено почуття любові, довіри, взаємоповаги у зв`язку із різними поглядами на життя та сімейні відносини, цінності, різні погляди на критерії шлюбу та сім`ю, що робить неможливою подальшу побудову сімейних відносин.

Маючи свідомий намір припинити шлюб, 07 листопада 2018 року позивач подала позов про розірвання шлюбу до Печерського районного суду міста Києва. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 грудня 2018 року зупинено провадження та надано строк для примирення, який тривав до 27 серпня 2019 року, а у результаті позовну заяву було залишено без розгляду. Проте примирення між сторонами не було досягнуто через психологічний тиск чоловіка на неї, погрози, та саме через побоювання за власну безпеку позивач не наважилась завершити розлучний процес.

Зазначала, що подальше сумісне життя, примирення між позивачем та відповідачем, збереження сім`ї є неможливим та таким, що буде суперечити інтересам сторін та їхніх дітей (а.с. 1-3).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 06 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задоволено в повному обсязі. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстровано 25 вересня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2520 - розірвано. Вирішено питання судових витрат (а.с. 41).

Не погодившись з рішенням районного суду, 06 січня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сидоренко О.О. подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду, посилаючись на те, що рішення є незаконним, ухвалене з порушенням норм процесуального права (а.с. 43-61).

Апеляційну скаргу мотивував тим, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, який жодного разу не був повідомлений про час та місце розгляду справи, та взагалі не був обізнаний про її наявність. У матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу жодного процесуального документу по справі. Вказував, що 09 березня 2022 року відповідач виїхав за межі України, 30 березня 2022 року оформив реєстраційну картку біженця у Болгарії, де знаходиться і по теперішній час, про що достеменно відомо позивачу. Вважає, що позивач навмисно не вказала вірні контактні дані відповідача в позовній заяві (номер телефону, електронну пошту, правильну адресу реєстрації).

Розглянувши справу за відсутності відповідача, який не був повідомлений про розгляд справи, суд допустив порушення процесуального принципу рівності сторін, що позбавило апелянта подати свої заперечення по суті позову та заявити про надання строку для примирення сторін. Вважає, що підстави для розірвання шлюбу відсутні, сторони мали хороші сімейні стосунки, а тому зможуть вирішити всі суперечки.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Сидоренко О.О. підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Батрин С.В. заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи, які берутьучасть усправі досуду неприбули, прочас тамісце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси та врученням повідомлень представникам сторін, про що у справі є докази. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 підтвердив його представник - адвокат Сидоренко О.О., належне повідомлення ОСОБА_2 визнав її представник - адвокат Батрин С.В. про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 127-128).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2520 (а.с. 21).

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5-6).

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Статтею 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Так, позивач стверджувала, що не бажає в подальшому перебувати в шлюбі з відповідачем, посилаючись на те, що шлюб фактично припинено та між сторонами втрачено почуття любові, взаєморозуміння та довіри один про одного.

Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, і це не випадково, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може зупинити розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення (ч. 7 ст. 240 ЦПК України).

Системний аналіз норм СК України вказує на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Отже, надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Апеляційний суд зважив, що з часу ухвалення оскаржуваного рішення 06 грудня 2022 року і до часу розгляду справи апеляційним судом сплило три місяці. При цьому, об`єктивних доказів можливості примирення між сторонами до суду не надано і судом таких не встановлено.

Крім того, як вказувала позивач, 07 листопада 2018 року вона вже зверталася з аналогічним позовом про розірвання шлюбу до Печерського районного суду міста Києва. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва у справі № 757/55079/18-ц від 11 грудня 2018 року зупинено провадження у справі та надано строк для примирення, який тривав до 27 серпня 2019 року, після чого позовну заяву було залишено без розгляду.

Позивач зазначала, що шлюб між сторонами тривалий час існує формально, спільне господарство сторони не ведуть, сімейні відносини припинились.

В апеляційній скарзі відповідач зазначав, що з 09 березня 2022 року виїхав за межі України, оформив реєстраційну картку біженця у Болгарії, де проживає і по теперішній час.

Встановивши, що збереження сімейних відносин між сторонами є неможливим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, що відповідає вимогам статей 24, 56 СК України.

Суд першої інстанції, постановляючи рішення про розірвання шлюбу між сторонами, повно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, врахував відсутність спору щодо поділу майна чи проживання дітей, у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для його розірвання.

Колегія суддів перевірила доводиапеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача про розгляд справи та дійшла наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

З матеріалів справи вбачається, що 22 вересня 2022 року судом направлено запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача (а.с. 29).

Також 22 вересня 2022 року судом першої інстанції було направлено судову повістку з викликом у судове засідання на 08 листопада 2022 року на адресу ОСОБА_1 , вказану позивачем у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 27).

28 вересня 2022 року до суду надійшли відомості Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, за якими встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 33).

Отже, районним судом судову повістку відповідачу було направлено на невірну адресу.

08 листопада 2022 року судове засідання було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 06 грудня 2022 року (а.с. 35).

Судову повістку з викликом до суду на 06 грудня 2022 року на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача суд не направляв.

З матеріалів справи вбачається, що 08 листопада 2022 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення Печерського районного суду міста Києва про виклик ОСОБА_1 у судове засідання по справі на 06 грудня 2022 року о 10 год. 30 хв. (а.с. 37).

Частиною 11 ст. 128 ЦПК України передбачено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Разом з тим, зареєстроване місце проживання відповідача було відоме суду, що підтверджується отриманими на запит відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, за якими встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 33).

Враховуючи вказане, справу було розглянуто судом першої інстанції за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду.

Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 травня 2021 року у справі № 2-941/11.

Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) цього обов`язку судом призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 752/11822/15-ц.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи вищенаведене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 992,40 грн. судового збору за розгляд справи районним судом сплата якого підтверджується наявними у справі доказами (а.с. 22).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ч.ч. 1 і 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки судом апеляційної інстанції скасоване рішення районного суду лише із процесуальних підстав (неналежне повідомлення відповідача, який посилався на вказане процесуальне порушення) із ухваленням нового судового рішення про задоволення заявленого позову ОСОБА_2 , отже, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 не підлягає стягненню 1 488,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 46).

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 06 грудня 2022 року - скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), який зареєстровано 25 вересня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2520.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 992,40 грн. судового збору за розгляд справи районним судом.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 07 квітня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова