Справа № 134/49/23
Провадження № 22-ц/801/1178/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кантониста О. О.
Доповідач:Якименко М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 рокуСправа № 134/49/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача: Якименко М.М.,

суддів: Ковальчука О.В., Сала Т.Б.

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 березня 2023 року, ухвалене суддею Крижопільського районного суду Вінницької області Кантонистою О.О.,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2023 року ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , в подальшому зменшуючи позовні вимоги просило стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 8700,92 грн.,

Рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 березня 2023 року позов задоволено. Стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 8700,92 грн., також суму сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення в стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та постановити нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача 5 000 грн судових витрат за надання професійної правничої допомоги.

В якості основного доводу скаржник посилається на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку та не дав належної оцінки усім доказам у справі, а відтак безпідставно стягнув витрати на професійну правничу допомогу зменшив на 1500,00 грн. Вказує, що суд не взяв до уваги, що розмір заявленої допомоги був обґрунтований усіма належними доказами, а тому судом порушено принципи цивільного судочинства, неправильно застосовано ст.ст. 137,141 та ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідач в свою чергу подав письмовий відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просив залишити скаргу без задоволення, рішення суду - без змін.

Оскільки позивач оскаржує рішення в частині вирішення питання витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість даного рішення лише в цій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги та в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали та обставини справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги в частині витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції посилаючись на вимоги ст. 137 ЦПК України свій висновок обґрунтував тим, що з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, пов`язаних із захистом прав та представництвом інтересів відповідача у даній конкретній справі, враховуючи характер спору, а саме ціну позову, те, що справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, представник позивача не брав участь в судових засіданнях, в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, беручи до уваги клопотання представника відповідача про зменшення даних витрат, суд, з урахуванням основоположних засад справедливості, виваженості та розумності, вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1500 грн.

З таким висновком погоджується апеляційна інстанція, з огляду на таке.

Ч.1 ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3).

Ст. 137 ЦПК України передбачає підстави та порядок вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 в справі №826/1216/16.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Відповідно до роз`яснень п. 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна та інші проти України» від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до Договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 (а.с. 27) професійну правничу допомогу позивачу ТОВ «ФК «Профіт Капітал» в суді першої інстанції надавав адвокат Мартиненко В.М., повноваження якого підтверджуються, довіреністю від 20.10.2022 (а.с. 39), копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 24.05.2019 (а.с. 40).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду договір про надання правової допомоги (а.с. 27), Додаткову угоду № 4 від 01 листопада 2022 року до Договору про надання правової допомоги (а.с. 31), акт № 15 прийому-передачі Реєстру Боржників від 01 листопада 2022 року за Договором про надання правової допомоги (а.с. 27-30), акт № 3 прийому-передачі наданої правової допомоги від 06 грудня 2022 року (а.с. 33), платіжну інструкцію № 10079 від 15 грудня 2022 року (а.с. 35).

Відповідно до вказаних документів адвокатом надано правничу допомогу, яка полягає у юридичних діях по стягненню заборгованості з осіб, вказаних в Реєстрі боржників, переданих ТОВ «ФК «Профіт Капітал» Адвокатському об`єднанню «Правовий діалог», серед яких і відповідач ОСОБА_1 , зокрема проведенні консультації з клієнтом, вивченні документів та підготовки проекту позовної заяви для направлення до суду.

Ч.4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу повинен бути співмірним із рядом критеріїв, які визначені ч.4 цієї статі.

Згідно з ч.5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст.137 ЦПК України).

Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони.

Указаний висновок відповідає правовій позиції викладеній в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, у якій Верховний Суд зазначив, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягає розподілу між сторонами, можливе лише за клопотанням іншої сторони.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач у відзиві на позов, так і в відзиві на апеляційну скаргу зазначав, що заявлена позивачем сума в розмірі 5000 грн. не є співмірною складності справи, ціною позову та обсягу наданих послуг, оскільки справа є нескладною та типовою, розглядається без участі адвоката у судовому процесі.

Вирішуючи питання щодо стягнення професійної правничої допомоги, судом обґрунтовано зазначено, що здійснення вивчення документів не є видом адвокатських (юридичних) послуг, перелік яких визначений статтею 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Вказані послуги носять не правовий, а організаційно-технічний характер, не належать до витрат на професійну правничу допомогу, а тому на підставі положень статей 137, 141 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

При цьому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що витрати, пов`язанні з поданням представником позивача після позовної заяви двох заяв про зменшення позовних вимог, не є необхідними, оскільки пов`язані з його помилкою в арифметичному обрахуванні заборгованості відповідача.

З чим погоджується Вінницький апеляційний суд.

Колегія суддів, звертає увагу на те, що дана справа не є складною та відноситься до категорії малозначних, не потребувала значних глибинних правових досліджень, її розгляд здійснювався у спрощеному позовному провадженні, а надані адвокатом послуги охоплюються загальною діяльністю адвоката, як представника у справі, а тому гонорар адвоката не відповідає критеріям співмірності.

В свою чергу судом вірно було враховано розмір витрат, понесених позивачем за надання йому такої допомоги, час, який було витрачено адвокатом на надання юридичної допомоги, враховано співмірність витрат із складністю справи.

Такий висновок суду є законним і справедливим.

Так, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо в повній мірі мотивував свій висновок та правильно вирішив це питання, обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача витрати в розмірі 1500,00 грн.

Будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в частині вирішення питання витрат на професійну правничу допомогу, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано.

Відтак, доводи апеляційної скарги про те, що суд не дав належної оцінки усім доказам у справі, а тому понесені позивачем витрати на професійну правову допомогу є безпідставно зменшено не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення скаржником норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Апеляційна скарга не містить обставин, які б спростовували висновки суду і свідчили б про порушення судом норм процесуального та матеріального права, тому з огляду на положення ч. 2 ст. 376 ЦПК України, не може бути підставою для скасування судового рішення.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне, обґрунтоване та справедливе рішення в частині вирішення питання витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» залишити без задоволення.

Рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 27 березня 2023 року в частині вирішення питання витрат на професійну правничу допомогу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 червня 2023 року.

Головуючий М. М. Якименко

Судді : О. В. Ковальчук

Т.Б. Сало