09.03.2023 Єдиний унікальний номер 205/31/23
Єдиний унікальний номер 205/31/23
Провадження № 2/205/104/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Марко ЛТД» та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2022 року ОСОБА_1 направив до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до ТОВ «Марко ЛТД» та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, який надійшов до суду 02 січня 2023 року.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 січня 2023 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2023 року у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін ОСОБА_1 було відмовлено.

Позивач у своєму позові посилався на те, що 11 грудня 2021 року близько 16.52 години в районі буд. 2-Б по вул. Набережній Заводській у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Мерседес, держномер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , і автомобіля Шкода, держномер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який після удару продовжив некерований рух, через що допустив наїзд на автомобіль Ніссан, держномер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2022 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача ОСОБА_2 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень. 05 травня 2022 року страховиком відповідача було здійснено відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП у розмірі 57 737 грн. 22 коп. Згідно з висновком судового експерта № 106тм22 від 03 червня 2022 року, розмір матеріального збитку, завданого автомобілеві Шкода, держномер НОМЕР_2 , який належить позивачеві, складає 91 316 грн. 31 коп. Вартість дослідження складає 3 500 грн. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 33 579 грн. 09 коп. Оскільки винуватець дорожньо-транспортної пригоди, відповідач ОСОБА_2 , перебуває у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Марко ЛТД», відповідальність за відшкодування шкоди покладається і на відповідача ТОВ «Марко ЛТД». Також позивачем були понесені додаткові витрати зі зберігання автомобіля у розмірі 5 910 грн. 06 коп. Позивачеві було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у 42 000 грн., яка виразилася у наступному. При настанні дорожньо-транспортної пригоди в салоні автомобіля Шкода, держномер НОМЕР_2 , перебувала дружина позивача ОСОБА_4 , якій з 2012 року встановлено 3 групу інвалідності за загальним захворюванням (онкологія), яка отримала забій м`яких тканин голови від удару об лобове скло і шок. Він отримав забій грудної клітини та утиск шийних хребців, почалися сильні головні болі, біль в спині та кінцівках, з`явилося оніміння, слабкість, безсоння. Донька позивача, ОСОБА_5 , проживає разом у м. Новомосковську Дніпропетровської області зі співмешканцем ОСОБА_6 , який з 12 березня 2022 року по 06 квітня 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні нейрохірургічного відділення у лікарні ім. І. Мечнікова, та яка доглядала його. Оскільки комендантська година починалася о 20.00 годині, їй доводилося користуватися послугами таксі, що призводило до додаткових витрат та психологічного напруження. 23 серпня 2022 року він направив претензію про відшкодування шкоди відповідачам, які ними залишені без задоволення. Просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ТОВ «Марко ЛТД» на свою користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 44 289 грн. 15 коп. та моральну шкоду у розмірі 42 000 грн.

Відповідач ОСОБА_2 у своєму відзиві проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що проведення експертного дослідження було здійснено 25 травня 2022 року, тобто після виплати страхового відшкодування страховою компанією, розмір якого був погоджений, оскільки позивач отримав його без жодних претензій. Сума покриття страхового відшкодування за страховим полісом становить 130 000 грн., що повністю покриває розмір матеріальної шкоди у випадку відновлювального ремонту автомобіля, вартість якого оцінено позивачем у розмірі 91 316 грн. 31 коп. Тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними. Позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди також не визнав, оскільки ОСОБА_1 не надано жодного належного доказу, отримані позивачем і його дружиною травми свідчать про те, що вони не використовували ремені безпеки, доказів отриманих ними травм до матеріалів справи долучено не було. Страховим полісом передбачено страхове відшкодування внаслідок завдання шкоди здоров`ю потерпілого у розмірі 260 000 грн., та у цьому випадку позивач мав би звернутися до страхової компанії. Зазначив, що дружині позивача, ОСОБА_4 , висновком МСЕК встановлено 3 групу інвалідності станом на 24 жовтня 2012 року, при цьому дорожньо-транспортна пригода мала місце 11 грудня 2021 року, тому скарги на її самопочуття не мають причинно-наслідкового зв`язку, та не підтверджені належними доказами. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач ТОВ «Марко ЛТД» у своєму відзиві проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з нього відшкодування матеріальної і моральної шкоди заперечував, зазначивши, що відповідач ОСОБА_2 з 18 березня 2020 року працює на посаді водія транспортних засобів у ТОВ «Марко ЛТД». Дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 11 грудня 2021 року о 16.52 годині, сталася у неробочий день суботу. Водій ОСОБА_2 без узгодження з керівництвом підприємства в особистих цілях використовував службовий транспортний засіб Мерседес, держномер НОМЕР_1 , для перевезення належного йому майна. Проведення товарознавчого дослідження було ініційовано позивачем після врегулювання питань з відшкодування страхових виплат, скільки 05 травня 2022 року ТОВ СК «Кредо» було здійснено страхову виплату ОСОБА_1 у розмірі 57 737 грн. 22 коп. та погоджено позивачем розмір компенсації, що свідчить про його згоду з остаточною сумою. Заперечував щодо стягнення витрат на зберігання автомобіля у розмірі 5 910 грн. 06 коп., оскільки ним не зазначено, де саме зберігався автомобіль, та на якій підставі. Вимоги про стягнення вартості проведення експертизи також не можуть бути задоволені, оскільки проведення експертизи відбулося після виплати страхового відшкодування, при цьому позивачем не надано доказів фактичних витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу та не вказано конкретну суму відновлювального ремонту. Відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою має сплачувати саме ОСОБА_2 . Посилання позивача на ст. 1194 ЦК України є безпідставним, оскільки сума страхової виплати за страховим полісом становить 130 000 грн., що цілком покриває розмір матеріальної шкоди, розмір якої оцінено у 91 316 грн. 31 коп. Щодо стягнення моральної шкоди заперечував, вказавши, що отримані позивачем і його дружиною травми свідчать про те, що вони не використовували ремені безпеки, доказів отриманих ними травм до матеріалів справи долучено не було. Страховим полісом передбачено страхове відшкодування внаслідок завдання шкоди здоров`ю потерпілого у розмірі 260 000 грн., та у цьому випадку позивач мав би звернутися до страхової компанії. Зазначив, що дружині позивача, ОСОБА_4 , висновком МСЕК встановлено 3 групу інвалідності станом на 24 жовтня 2012 року, при цьому дорожньо-транспортна пригода мала місце 11 грудня 2021 року, тому скарги на її самопочуття не мають причинно-наслідкового зв`язку, та не підтверджені належними доказами. Посилання на певні незручності, які виникли у інших членів родини позивача, яким він не мав можливості допомагати, цей факт не передбачає прямого обов`язку з боку ОСОБА_1 , тому не є складовою моральної шкоди. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з ТОВ «Марко ЛТД» матеріальної і моральної шкоди у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 липня 2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб (а.с. 45), від якого мають дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 46).

Висновком МСЕК від 24 жовтня 2012 року ОСОБА_4 встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково за загальним захворюванням (а.с. 49).

На підставі наказу генерального директора ТОВ «Марко ЛТД» № 47 від 17 березня 2020 року ОСОБА_2 було прийнято на посаду водія транспортних засобів з 18 березня 2020 року (а.с. 105).

Згідно з табелем обліку робочого часу відповідача ОСОБА_2 за грудень 2021 року, 11 грудня 2021 року був вихідним днем (а.с. 106).

Відповідно до пояснювальної записки відповідача ОСОБА_2 від 13 грудня 2021 року, 11 грудня 2021 року він використовував службовий транспортний засіб в особистих цілях (а.с. 107).

11 грудня 2021 року о 16.52 годині біля буд. № 2-б по вул. Набережній Заводській у м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Мерседес, держномер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , і автомобіля Шкода, держномер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який після удару продовжив некерований рух, через що допустив наїзд на автомобіль Ніссан, держномер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 205/11338/21 від 16 лютого 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. (а.с. 8).

Право власності на транспортний засіб Шкода, держномер НОМЕР_2 , зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 9).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Мерседес, держномер НОМЕР_1 , на підставі полісу № АР 5475244 застрахована в ТДВ СК «Кредо» (а.с. 11).

05 травня 2022 року ТДВ СК «Кредо» на рахунок власника пошкодженого транспортного засобу Шкода, держномер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 57 737 грн. 22 коп. (а.с. 10).

Згідно з висновком експерта № 106тм22 від 03 червня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого власникові транспортного засобу Шкода, держномер НОМЕР_2 , в результаті ДТП, складає 91 316 грн. 31 коп. (а.с. 12-18).

23 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача ТОВ «Марко ЛТД» з претензією про виплату матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 33 579 грн. 09 коп., вартості зберігання автомобіля, франшизи у розмірі 1 300 грн. та витрат за проведення експертизи у розмірі 3 500 грн., а всього 44 289 грн. 15 коп. (а.с. 42).

23 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача ОСОБА_2 із претензією про виплату матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 33 579 грн. 09 коп., вартості зберігання автомобіля, франшизи у розмірі 1 300 грн. та витрат за проведення експертизи у розмірі 3 500 грн., а всього 44 289 грн. 15 коп. (а.с. 44-45).

Правовідносини, які винили між сторонами урегульовано ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частиною 9.1 статті 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Приписами ч. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до положень ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власникові відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених зазначеним Законом випадках Моторного (транспортного) страхового бюро України) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за вказаним Законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Разом з тим принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, частка відповідальності особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 447/819/16-ц (провадження № 61-19129св19) з посиланням на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та підтверджені ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20), вказав, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Позивач повинен був вимагати кошти за майнову шкоду зі страхової компанії, а у разі ліквідації такої - від МТСБУ. У разі недостатності ліміту цивільно-правової відповідальності страховика для страхової виплати, решту завданої і доведеної шкоди відшкодовує особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (ст. 1194 ЦК України).

Таким чином, ліміт відповідальності за страховим полісом, укладеним 12 березня 2021 року між ТОВ «Марко ЛТД» і ТДВ СК «Кредо» за шкоду, завдану майну, становить 130 000 грн., шкоду, заподіяну здоров`ю, становить 260 000 грн., франшиза складає 1 300 грн. (а.с. 11). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував водій ОСОБА_2 , з вини якого сталася ДТП, була застрахована ТДВ СК «Кредо», у якого відповідно до умов договору страхування виник обов`язок здійснити страхове відшкодування позивачеві за пошкоджений транспортний засіб з урахуванням зносу, а також з урахуванням встановленого у полісі № АР 5475244 розміру франшизи, який становить 1 300 грн., страхова компанія у розмірі 57 737 грн. 22 коп. своє зобов`язання за договором страхування в цій частині виконала. При цьому, судом встановлено, що розмір заявлених позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої майнові позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не перевищує ліміт страхового відшкодування, спір фактично виник між позивачем і страховою компанією, тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, витрат на зберігання автомобіля та вартості проведеного експертного дослідження є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

В обґрунтування позовних вимог в частині відшкодування витрат за послуги зі зберігання автомобіля позивачем долучено до матеріалів справи копію рахунку-фактури № ЧП00000215 від 30 червня 2022 року (а.с. 41), який суд не приймає як належний доказ, оскільки з нього не встановлено, з якого періоду позивачеві надані послуги зі зберігання автомобіля, за якою адресою, не надано договору, посилання на який містить рахунок-фактура, також не надано доказів оплати за вказаним рахунком.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині не доведено належними доказами, тому в їх задоволення ОСОБА_1 слід відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, N 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Особою, винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є відповідач ОСОБА_2 , на якого у відповідності до положень ст. 1167 ЦК України, покладено обов`язок відшкодування моральної шкоди, у день скоєння дорожньо-транспортної пригоди він не виконував свої посадові обов`язки, оскільки згідно з табелем 11 грудня 2021 року був вихідним днем, тому позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «Марко ЛТД» моральної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на той факт, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди дружина позивача, ОСОБА_4 , мала погіршення здоров`я з`явилася дратівливість, безсоння та часті головні болі, а також наявність у неї встановленого діагнозу онкологічного захворювання, оскільки матеріалами справи встановлено, що зазначене захворювання у неї виникло до настання дорожньо-транспортної пригоди та не встановлено причинно-наслідковий зв`язок між її станом та дорожньо-транспортною пригодою. Доказів отримання фізичних ушкоджень, на які посилається позивач, до матеріалів справи стороною позивача долучено не було. Крім того, ОСОБА_4 є дієздатною особою, а тому не позбавлена права самостійно захищати свої права та інтереси, тому у цій частині позовних вимог ОСОБА_1 є неналежним позивачем.

Також судом не приймається до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що внаслідок пошкодження автомобіля та неможливості його експлуатації, його дочка, ОСОБА_5 , була змушена витрачати додаткові витрати на послуги таксі, оскільки вона доглядала за ОСОБА_6 , з яким, за твердженнями позивача, проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки доказів зазначеному до матеріалів справи долучено не було.

Право власності на пошкоджений транспортний засіб Шкода, держномер НОМЕР_2 , у встановленому законом порядку зареєстровано за позивачем, тому суд критично ставиться до тверджень про те, що через завдану відповідачем ОСОБА_2 шкоду, дочка позивача, ОСОБА_5 , була змушена припинити користуватися транспортним засобом, та у неї виникла необхідність користуватися послугами таксі, оскільки доказів необхідності користування такими послугами до матеріалів справи не додано. Також, ОСОБА_5 є дієздатною особою, а тому не позбавлена права самостійно захищати свої права та інтереси, тому у цій частині позовних вимог ОСОБА_1 є неналежним позивачем.

З урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Обов`язок доказування наявності моральної шкоди покладається на позивача.

Проаналізувавши дійсні обставини справи, характер і тривалість моральних страждань позивача, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд приходить до висновку, що слід визначити компенсацію моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., які слід стягнути з особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 . У задоволенні інших вимог в цій частині позивачеві слід відмовити.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, оскільки умовами цивільно-правового договору страхування у вигляді полісу № АР 5475244 від 12 березня 2021 року, укладеного між власником транспортного засобу Мерседес, держномер НОМЕР_1 , та ТДВ СК «Кредо», встановлено франшизу у розмір 1 300 грн., який підлягає відшкодуванню власникові пошкодженого транспортного засобу позивачеві ОСОБА_1 , слід стягнути з відповідача ОСОБА_2 , оскільки службовий автомобіль ним використовувався у власних інтересах та цілях, у неробочий час. У задоволенні вимог про стягнення з відповідача ТОВ «Марко ЛТД» франшизи слід відмовити.

Ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а саме: судовий збір.

Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у загальному розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 72 грн. 46 коп. (5 000 грн. + 1 300 грн. х 992 грн. 40 коп. : 86 289 грн. 15 коп. = 72 грн. 46 коп.).

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1 984 грн. 80 коп. за позовну вимогу майнового характеру. Ціна позову складає 86 289 грн. 15 коп., до сплати за ставками п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» підлягає судовий збір у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2022 оку становило 992 грн. 40 коп., судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. є надмірно сплаченим судовим збором.

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з положеннями пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою підлягає до сплати судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Позивачем було сплачено квитанцією № 0.0..1 від 09 грудня 2022 року судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. та квитанцією № 0.0..1 від 09 грудня 2022 року 992 грн. 40 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

З урахуванням того, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою фізичною особою підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01 січня 2022 оку становило 992 грн. 40 коп., судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп., а позивачем сплачений судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено, тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачений позивачем при поданні позову судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. за квитанцією № 0.0..1 від 09 грудня 2022 року в АТ КБ «ПриватБанк» підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 23, 525, 526, 629, 1167, 1166 ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) франшизу у розмірі 1 300 (одна тисяча триста) гривень, моральну шкоду у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень та судовий збір у розмірі 72 (сімдесят дві) гривень 46 коп., а всього 6 372 (шість тисяч триста сімдесят дві) гривні 46 коп.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) відмовити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (, місцезнаходження за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. Челюскіна, буд. 1) повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) сплачений судовий збір у розмірі 992 (дев`ятисот дев`яноста двох) гривень 40 коп. за квитанцією № 0.0..1 від 09 грудня 2022 року в АТ КБ «ПриватБанк».

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя: