Справа № 444/1036/23
Провадження № 2/444/509/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Садова І.З.

розглянувши у відкритомупідготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась в суд з позовом до відповідачівпро визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності на квартиру. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 .

Власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 08.12.1993р. Таким чином, згадана вище квартира належить співвласникам по 1/6 частині.

Співвласники квартири АДРЕСА_1 не заперечують визнання за померлими ОСОБА_6 та ОСОБА_7 права власності у вказаній вище квартирі по 1/6 (частці) за кожним.

Спадкоємцем майна ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є Позивач ОСОБА_1 . За життя ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не визначили розмір своєї частки у зазначеній вище квартирі. А тому вона позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини в позасудовому порядку. Просить позовні вимоги задоволити.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримала та просить такі задоволити.

Відповідачі впідготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду заяви в якій просять справу розглядати у їх відсутності. Позовні вимоги визнають.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в підоготове судове засідання не з`явилася.Від неї на адресу суду не надходило жодних клопотань, заяв.

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Крім того суд враховує, що неявка третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідачі не заперечують проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на квартиру від 10.02.1994р. квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 належить на праві спільної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_9 змінила прізвище на " ОСОБА_11 " внаслідок одруження із ОСОБА_12 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 ОСОБА_8 змінила прізвище на " ОСОБА_13 " внаслідок одруження із ОСОБА_14 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 ОСОБА_10 змінила прізвище на " ОСОБА_15 " внаслідок одруження із ОСОБА_16 .

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно листа Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області № 1041/01-16 від 23.12.2022р. ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , оскільки в свідоцтві про право власності на квартиру АДРЕСА_1 вказані інші співвласники, а частки кожного з них не визначені.

Згідно із частиною 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним ( частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Суд звертає увагу на те, що згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Суд враховує, що виключно позивачу належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки між позивачем і відповідачем припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності.

Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

У відповідності до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, звернення стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою частки визначаються рівними (п.5).

Відповідно до роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» - у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника може бути змінена за рішенням суду.

Згідно з правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, закріпленої в п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Керуючись ст.ст. 1-5, 10, 76-83, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визначити, що частка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Жовківським міським бюро приватизації державного житлового фонду « 10» лютого 1994 року зареєстрованого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу 1 за № 70, становить 1/6 частки кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 09.06.2023 року.

Суддя: Мікула В. Є.