Справа № 450/3006/22 Провадження № 2/450/227/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" березня 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Гев`як Ю.С.

за участі представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про предмет спору з врахуванням уточнень : стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 20.06.2019 року у розмірі 2 730 Євро, суму інфляційних втрат у розмірі 44 563, 69 грн. та 3 % річних в розмірі 1096, 00 грн.,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача): 20.06.2019 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав 2 730, 00 Євро у борг, з терміном повернення до 20.09.2019 року. Позивач недноразово звертався до відповідача з вимогою щодо повернення коштів, однак жодних дій, спрямованих на повернення боргу, відповідачем не вчинено. У зв`язку з тим, що строк виконання зобов`язання за договором позики завершився 20.09.2019 року, позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 2 730, 00 Євро, суму інфляційних витрат в розмірі 44 563 грн., та 3 % річних у розмірі 1096 грн. На момент подачі уточненої позовної заяви про стягнення суми боргу на 22 листопада 2022 року, гривневий еквівалент ціни позову на вказану дату становить 151 517, 56 грн., відповідно до якого розраховано суму інфляційних втрат та 3 % річних. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задоволити з підстав, викладених у уточненій позовній заяві. Просила долучити оригінал розписки до матеріалів справи та стягнути суму боргу за договором позики у валюті позики - Євро.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

23.09.2022 року запит щодо доступу до персональних даних; 25.10.2022 року відповідь на запит щодо доступу до персональних даних; 26.10.2022 року ухвала суду про залишення позовної заяви без руху; 24.11.2022 року заява представника позивача про усунення недоліків та уточнення позовної заяви; 28.11.2022 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 07.02.2023 року клопотання представника позивача.

Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши позовну заяву, а також долучені письмові докази, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20.06.2019 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2 730, 00 Євро, з терміном повернення до 20.09.2019 року.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження передачі грошей відповідач склав розписку 20.06.2019 року про те, що він отримав від позивача 2 730, 00 Євро, що засвідчено підписом ОСОБА_3 .

Так, в ч. 2 ст. 1047 ЦК України вказано, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, відповідач прийнявши на себе зобов`язання повернути позивачу 2 730, 00 Євро, зобов`язаний виконати таке в порядку та у строк, що вказаний в розписці, а саме до 20.09.2019 року.

Сума боргу за договором позики станом на момент подачі позовної заяви до суду відповідачем повернута.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, аналогічне визначення міститься також в ст. 81 ЦПК України.

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми позики в іноземній валюті.

В ст. 13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже виключно позивачу належить обрання способу захисту порушеного права, пред`явлення вимог до відповідача у валюті позики чи в її еквіваленті.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначила, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Будь-яких доказів, які б спростовували суму боргу за вказаним договором позики відповідачем суду не представлено.

Таким чином, вимогу позивача про стягнення суми боргу за договором позики від 20.06.2019 року у розмірі 2 730, 00 Євро, слід задоволити.

Щодо вимог позивача в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за весь період простроченння, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до розрахунку, наданого позивачем, сума 3% річних за період з 20.09.2019 року по 20.09.2022 року становить 1096, 00 грн., сума інфляційних втрат за період з жовтня 2019 року по вересень 2022 року становить 44 563, 56 грн.

За змістом статті 1 Закону "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 1 березня 2017 року у справі № 6-284цс17. Вказане узгоджується із постановою КЦС ВС від 03.03.2021 року у справі № 130/2604/18.

Отже, зважаючи на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню лише 3 % річних від простроченої суми боргу, визначеної в іноземній валюті - Євро, враховуючи заявлену позивачем позовну вимогу, що складає суму у розмірі 1096, 00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що на час звернення з позовом до суду відповідач не виконав зобов`язання, взяті на себе за договором позики від 20.06.2019 року, грошові кошти у розмірі позики на загальну суму 2 730, 00 Євро та 1 096, 00 грн. 3% річних, позивачу не повернуто, тому дана заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача слід задоволити частково, з відповідача на його користь слід стягнути суму судового збору у розмірі 1 060, 63 грн., що є пропорційною до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263- 265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_2 ,- задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заборгованість за договором позики від 20.06.2019 року у розмірі 2 730 (дві тисячі сімсот тридцять) Євро та 3 % річних у розмірір 1 096, 00 (одна тисяча дев`яносто шість гривень) грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 ,- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 060, 63 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Позивач : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 03.04.2023 року.

СуддяН. Б. Добош