Справа № 462/8800/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді - Пилип`юк Г. М.

за участю секретаря - Домбровської В.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні справу за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Львівське комунальне підприємство «Левандівка» та Львівська міська рада про виселення із самоправно зайнятого житлового приміщення,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить виселити відповідача з самовільно зайнятого житлового приміщення відселеної квартири, яке складається з житлової кімнати під індексом 1-2, площею 8,4 кв. м. у будинку АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення. Зобов`язати відповідача привести планування самовільно зайнятого житлового приміщення - підвальної відселеної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , під індексом 1-2, площею 8,4 кв. м. до попереднього стану, а саме: відновити віконний проріз на місці встановленого дверного прорізу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що будинок АДРЕСА_1 перебуває у власності територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради. Жиле приміщення, яке складається з житлової кімнати під індексом 1-2, у вказаному будинку не приватизоване, власником квартири є Львівська міська рада. ЛКП «Левандівка» встановлено, що житлове приміщення підвальна відселена квартира за адресою: АДРЕСА_1 , площею 8,4 кв. м. самовільно зайнята та перепланована без дозвільних документів, шляхом влаштованого дверного прорізу на місці віконного відповідачем ОСОБА_1 18.03.2021 директором ЛКП «Левандівка» Буником Т.Д. у зв`язку зі списанням будинків з балансу ЛКП «Левандівка» скеровано відповідачу ОСОБА_1 попередження з проханням звільнити самовільно зайняте житлове приміщення, яке складається з житлової кімнати під індексом 1-2, площею 8,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 та відновити віконний проріз на місці самочинно встановленого дверного прорізу в десятиденний термін, яке було скеровано відповідачу рекомендованою кореспонденцією. Адміністративна комісія при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради 06.05.2021 року розглянула протокол від 30.03.2021 року складений ЛКП «Левандівка» та постановила притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 150 КупАП України. Постанову №122 від 30.10.2020 року адміністративної комісії при Залізничній районній адміністрації ОСОБА_1 не оскаржував, постанова набрала законної сили. ОСОБА_1 оплатив накладений адміністративною комісією штраф, чим визнав факт вчинення ним правопорушення. Актом, складеним працівниками ЛКП «Левандівка» від 09.07.2021 року, зафіксовано факт невиконання відповідачем вимог, викладених в попередженні, в саме: самовільно влаштований дверний проріз на місці віконного у самовільно зайнятому житловому приміщенні за АДРЕСА_1 , під індексом 1-2, площею 8,4 кв. м. до попереднього стану не приведений і дане житлове приміщення не звільнено.05.11.2021 ЛКП «Левандівка» повторно скерувала відповідачу попередження про необхідність звільнити самовільно зайняте приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 8,4 кв. м., під індексом 1-2 та відновити віконний проріз на місці самочинно встановленого дверного прорізу в термін до 16.11.2021 року та роз`яснило, що у випадку невиконання вказаного попередження, районна адміністрація звертатиметься до суду за захистом порушених прав та інтересів, однак вказане попередження відповідачем не виконано. Зазначають, шо ордер на жиле приміщення під індексом 1-2 відповідачу не видавався, договір найму жилого приміщення з ним не укладався, а тому спірне приміщення відповідачем використовується самовільно. З врахуванням наведеного просять позов задоволити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 10.02.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1,3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передача та прийняття гуртожитків, що є об`єктами державної власності, у власність територіальних громад здійснюється відповідно до Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Прийняття гуртожитків /як цілісних майнових комплексів/ у власність територіальної громади здійснюється за рішенням відповідної місцевої ради /або за рішенням виконавчого органу місцевої ради з наступним затвердженням цією радою/.

Згідно з ч. 6 Закону України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» право власності на об`єкт передачі виникає з дати підписання акта приймання-передачі, а у випадках, передбачених законом, - з дня державної реєстрації такого права.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 10.03.1987 № 109 «Про затвердження реєстру №1 та реєстрацію житлових будинків (споруд), які належать Радам народних депутатів по Залізничному району м. Львова» затверджено реєстр житлових будинків (споруд), належних місцевим радам по Залізничному району м. Львова у власність територіальної громади м. Львова /а. с. 4,5/.

Згідно з довідкою виданою ЛКП «Левандівка» будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі та управлінні ЛКП «Левандівка»/а. с. 6/.

Як вбачається з викопіювання поверхового плану півпідвального приміщення по АДРЕСА_1 під індексом 1-2 по АДРЕСА_1 є приміщення площею 8,4 м. кв. /а. с. 17/.

З акту ЛКП «Левандівка» від 09.07.2021 №128 складеного під час обстеження житлового фонду будинку АДРЕСА_2 встановлено, що мешканець квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1 самовільно зайняв підвальну відселену квартиру площею 8.4 кв. м. /а. с. 13/.

Згідно довідки ЛКП «Левандівка» з місця проживання про склад сім`ї і прописки від 02.06.2021 у квартирі АДРЕСА_4 , зареєстровані особи відсутні /а. с. 16/.

Листом ЛКП «Левандівка» від 18.03.2021 року відповідачу ОСОБА_1 рекомендовано вивільнити самовільну зайняту підвальну відселену квартиру за адресою АДРЕСА_1 , площею 8,4 кв. м. під індексом 1-2 /а. с. 12/.

Листом ЛКП «Левандівка» від 18.03.2021 року відповідачу ОСОБА_1 запропоновано прибути для прийняття участі в складанні протоколу в термін до 30.03.2021 року/а. с. 17/.

30.03.2021 року директором ЛКП «Левандівка» складено протокол № 10 про адміністративне правопорушення за ст. 150 КУпАП /а. с. 8-9/.

05.05.2021 року постановою №122 адміністративна комісія при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради розглянувши протокол відносно ОСОБА_1 , встановила, що ОСОБА_1 без дозвільних документів здійснив перепланування у самовільно відсельній підвальній квартирі, а саме влаштував дверний проріз на місці віконного та замуровав дверний проріз в підвальному приміщенні, чим порушив ст. 150 КупАП та постановила накласти штраф на ОСОБА_1 у розмірі 51 грн. /а. с. 10/.

21.05.2021 року ОСОБА_1 сплатив штраф, у сумі 51 грн., накладений постановою №122, що підтверджується квитанцією №62 /а. с. 11/.

Листом ЛКП «Левандівка» від 05.11.2021 року відповідача ОСОБА_1 повторно просять в термін до 16.11.2021 року повернути до попереднього стану віконний проріз на місці дверного прорізу, який ним самовільно влаштований в самовільно зайнятій відселеній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та звільнити дану відселену квартиру /а. с. 14/.

Згідно довідки ГУДМС України у Львівській області від 28.12.2021 відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 /а. с. 35/.

У відповідності із положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини 2 ст. 128 Житлового кодексу УРСР, жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Нормою ст. 129 ЖК УРСР визначено, що на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Статтею 52 ЖК України встановлено, що жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету.

За вимогами частини 1 ст. 58 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється за договором найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення.

Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Правова позиція Європейського суду з прав людини відповідно до пункту 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожній особі, крім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Пункт 2 статті 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених у пункті 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і бути необхідним в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у пункті 2 статті 8 Конвенції.

Судом встановлено, що відповідач не зареєстрований у спірному приміщенні, а саме приміщенням під індексом 1-2 (як зазначено у позовній заяві) на АДРЕСА_1 , на його ім`я ордер на спірне житло не видавався, договір найму жилого приміщення не укладений.

За змістом частини третьої статті 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

При вирішенні спору суд враховує правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду від 12 травня 2020 року по справі № 463/4385/15 (провадження № 61-10199св18), відповідно якої - такими, що самоправно зайняли жиле приміщення, вважаються особи, які вселилися до нього самовільно без будь-яких підстав, а саме без відповідного рішення про надання їм цього приміщення та відповідного ордера на житлове приміщення. Виселення цих осіб, згідно частини третьої статті 116 ЖК Української РСР, пов`язане з відсутністю у них будь-яких підстав для зайняття жилої площі.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Постановою Львівського апеляційного суду від 21.03.2022 року за апеляційною скаргою на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 листопада 2021 року у цивільній справі за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятого підвального приміщення, дане рішення скасовано та ухвалено постанову, якою в задоволенні позовних вимог Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради - відмовлено. Спір виник з приводу даного приміщення за адресою АДРЕСА_1 як нежитлового під номером 1-2 площею 8,4 та 1-1 площею 13.5 кв. м.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертаючись до суду з позовною вимогою про виселення із самоправно зайнятого житлового приміщення, а саме відселеної квартири, не долучає до матеріалів справи жодного підтвердження, що дане приміщення є жилим, а саме відселеною квартирою, а долучено лише копію плану півпідвального приміщення із зазначенням площі приміщення 8.40 під індексом 1-2. Самі ж Акти ЛКП "Левандівка" із зазначенням того, що дане приміщення є підвальною відселеною квартирою та протокол про адміністративне правопорушення не є належними доказами на підтвердження такого статусу та площі. Окрім цього не долучено рішення про переведення такого у житловий фонд.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, такі не ґрунтуються на вимогах закону, а відтак, у задоволенні позову Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради слід відмовити.

Зі змісту ст.88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, тобто у даному випадку не відшкодовуються позивачу.

Керуючись ст. ст. 4, 12-13, 81-82, 88,89, 141, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенню позову Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи: Львівське комунальне підприємство «Левандівка», Львівська міська рада про виселення із самовільно зайнятого жилого приміщення -відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Львівського апеляційного суду області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Позивач: Залізнична районна адміністрації Львівської міської ради, , р/р НОМЕР_1 в ГУДКСУ у Львівській області МФО 825014 знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Виговського, 34.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: Пилип`юк Г. М.