30.03.2023 227/1558/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Корнєєвої В.В.

при секретарі Круговій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Добропілля в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим в його інтересах адвокатом Макаровим Вадимом Михайловичем, до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Макаров В.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що позивач здобув право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 від 08.08.2011 року терміном дії довічно. До листопада 2014 року позивач перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Донецької області м. Донецька. У зв`язку із набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №595, якою затверджений Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей у населеному пункті, де мешкав позивач було припинено здійснення повноважень відповідним органом Пенсійного фонду України, а також зупинені до моменту повернення окупованої території під контроль органів державної влади видатки з державного бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Внаслідок цього позивач, не маючи інших джерел існування крім пенсії, звернувся із заявою про взяття на облік та про продовження виплат пенсії до іншого територіального органу Пенсійного фонду України. У листопаді 2014 року позивач отримав довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території та став на облік до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області. З цього часу і до серпня 2018 року відповідач нарахував пенсійне забезпечення позивачу та перераховував належні до виплати суми на картковий рахунок, який був відкритий на ім`я позивача в АТ «Ощадбанк».У серпні 2018 року на картковий рахунок позивача не була зарахована щомісячна пенсія, відповідач протиправно зупинив виплату пенсії позивачу. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19.12.2018 року визнано бездіяльність відповідача по невиплаті пенсії протиправною та зобов`язано відповідача поновити нарахування та виплату позивачу пенсії і сплати заборгованості з дня припинення її виплати. У зв`язку з тим, що Добропільське об`єднане управління не виконало в добровільному порядку рішення суду державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрив 28.03.2019 року виконавче провадження № 58739832. Після чого, державний виконавець направив повідомлення до правоохоронного органу та виніс постанову від 16.01.2020 р. про закінчення виконавчого провадження № 58739832. Листом від 09.04.2019 року Добропільське об`єднане управління фактично відмовилося відновити нарахування та виплату пенсії позивачу з серпня 2018 року. У зв`язку з тривалим невиконанням судового рішення загальний розмір шкоди завданий позивачу становить 147647,03 грн, з яких 110621,71 грн (основний борг), 17025,32 грн (борг з суми компенсації відповідно до ЗУ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати), 20000,00грн. моральної шкоди у неотриманні пенсії у розмірі недоотриманої суми пенсії та компенсації за несвоєчасну виплату пенсії. У зв`язку з чим, представник позивача просив стягнути з держави України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України в користь позивача шкоду заподіяну Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області у розмірі 147647,03 грн. У травні 2021 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив стягнути з держави України за рахунок Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь позивача шкоду заподіяну Добропільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області у розмірі 127853,88 грн. Допустити негайне виконання рішення у розмірі місячного розміру пенсії позивача. Встановити відповідно до ст. 129-1 Конституції України судовий контроль за виконанням судового рішення. Просив розглядати справу у його відсутність та відсутність його представника.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09.08.2021 року було відкрито провадження по справі та ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16.12.2021 року було призначено справу до судового розгляду.

29.12.2021 року від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що подана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки вказані позовні вимоги пов`язані з публічно-правовим спором, а саме: з спором фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його бездіяльності, яка полягає у невиконанні таким суб`єктом рішення суду, ухваленим не на його користь, та стягнення відповідної компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії. Також зазначив, що судове рішення було приведено до виконання, а тому стягнення заявленої суми у цьому спорі є подвійною відповідальністю за одне і те ж зобов`язання, що відповідно до положень Конституції України є недопустимим. Вважає, що позовна вимога щодо сплати компенсації за втрачений дохід за виниклих між сторонами правовідносин є передчасною, оскільки Добропільським ОУПФУ Донецької області ще не вирішувалось питання щодо виплати пенсії з 01.08.2018р. по 31.03.2019 р., а отже, й не реалізовано своїх дискреційних повноважень з цього приводу. У зв`язку з чим, просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі (а.с. 174-178).

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 15.11.2022 року було змінено відповідача Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

28.12.2022 року на адресу суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

надійшла службова записка, з якої вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій

області (з дислокацією в м. Добропілля) як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за віком. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/12532/18-а від 19.12.2018р. зобов`язано відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з серпня 2018 р. Зобов`язання щодо нарахування компенсації втрати частини доходів відсутнє. Головним управлінням виконано рішення суду та поновлено виплату пенсії позивачу з 01.08.2018 р. Доплата згідно рішення суду за період з 01.08.2018р. по 31.03.2019р. у розмірі 110621,71 грн, як така, що не передбачена бюджетом Пенсійного фонду та потребує додаткового фінансування. Відповідно до порядку 1165 пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік. Розмір пенсійних виплат за минулий період отримувачам, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановлену законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів. У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. Таким чином, зазначені суми пенсії за минулий період ОСОБА_1 обліковані Головним управлінням та включені до переліку отримувачів станом на 1 січня 2022 року. Відповідно до означеного Порядку в листопаді 2022 року проведено виплату коштів на погашення заборгованості в розмірі 530,00 грн в межах бюджетних призначень. Залишок пенсійних виплат за минулий період складає 110091,71 грн.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача надійшло клопотання, в якому він просив розглянути справу без його участі та участі позивача. Від інших учасників жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного:

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що позивач має право на отримання пенсії за віком.

Позивач перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України Донецької області м. Донецьк.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року № 200/12532/18-а визнано протиправним та скасовано розпорядження Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 15 серпня 2018 року №166664 «Про призупинення виплати пенсії ОСОБА_1 до з`ясування з 01 серпня 2018 року». Зобов`язано Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з серпня 2018 року.

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрив виконавче провадження № 58739832 по примусовому виконанню зазначеного судового рішення. В зв`язку з невиконанням Добропільським об`єднаним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судового рішення, державний виконавець направив повідомлення до правоохоронних органів та виніс постанову від 16 січня 2020 року про закінчення виконавчого провадження № 58739832.

Згідно довідки Відділу поліції № 1 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області від 08.01.2023 року на запит суду, з 19.12.2018 р. інформації щодо звернення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по виконавчому провадженню № 58739832 щодо невиконання рішення Донецького окружного суду від 19.12.2018р. № 200/12532/18-а не надходило.

Також в ході судового розгляду встановлено, що позивач ОСОБА_1 в квітні 2020 року також звертався до Печерського районного суду м.Києва із позовом до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, третя особа Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відшкодування шкоди, заподіяної протиправною бездіяльністю. Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 21.09.2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, третя особа Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відшкодування шкоди, заподіяної протиправною

бездіяльністю, відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 21.12.2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Печерського районного суду м. Києва від 21.09.2020 року змінено в мотивувальній частині.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу

своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивачу було виплачено заборгованість з пенсії в листопаді 2022 року у розмірі 530 грн., таким чином рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року № 200/12532/18-а частково виконується, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення основного боргу з пенсії у розмірі 110621,71 грн. та похідної до неї вимоги про допущення негайного виконання рішення у розмірі місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012, пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 ); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Статтями 13, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до рішення цього Суду.

Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28 липня 1999 року у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66).

Держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти неї або проти установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою (рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, пункт 44, від 20 липня 2004 року). Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному та вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення від 26 квітня 2005 року у справі «Сокур проти України», заява № 29439/02, та від 19 лютого 2009 року у справі «Крищук проти України», заява № 1811/06).

Невиконання судових рішень визнається Європейським судом з прав людини порушенням статті 6 Європейської конвенції з прав людини. Крім того, право на соціальні виплати може підпадати під захист статті 1 Першого протоколу.

Стаття 1 Протоколу не гарантує право на пенсію чи соціальне забезпечення, якщо згідно з національним законодавством для цього немає підстав.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини невиконання судового рішення не може бути виправдане недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. І це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін (§ 40 рішення Суду у справі «Горнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece», заява № 18357/91) від 19 березня 1997 року, § 34 рішення Суду у справі «Бурдов проти Росії» («Burdov v. Russia», заява № 59498/00) від 07 травня 2002 року).

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (§ 54 рішення Суду у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року).

Не вживаючи заходів до виконання судових рішень, які набрали законної сили, упродовж тривалого часу, уряд позбавляє положення пункту 1 статті шостої Конвенції будь-якого сенсу, а значить порушує його (§ 37-38 рішення Суду у справі «Бурдов проти Росії»). Крім того, відсутність у людини можливості домогтися виконання судового рішення, ухваленого на її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті першої Першого протоколу (§ 52 рішення Суду у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України»).

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до частин 1,2 статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які

вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно ст. 3 цього Закону, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Таким чином, Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» застосовується до грошових доходів громадян, які є нарахованими у встановленому законом порядку (правові висновки Верховного Суду в постанові від 15 жовтня 2020 року в справі № 308/6118/16-ц).

Враховуючи, що позивачу було частково виплачено пенсію згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року, а тому позивач отримав право на отримання компенсації втрати частини доходів.

Суд погоджується з наведеним розрахунком позивача щодо компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати в розмірі 17232грн.17 коп.

1) за серпень 2018 року = 13664,53 грн (сума пенсії - до виплати, згідно довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії за серпень 2018 року * індекс інфляції за період вересень 2018 року - 13 травня 2021 року (101.9 х 101.7 х 101.4 х 100.8 х 101.0 х 100.5 х 100.9 х 101.0 х 100.7 х 99.5 х 99.4 х 99.7 х 100.7 х 100.7 х 100.1 х 99.8 х 100.2 х 99.7 х 100.8 х 100.8 х 100.3 х 100.2 х 99.4 х 99.8 х 100.5 х 101.0 х 101.3 х 100.9 х 101.3 х 101.0 х 101.7 х 100.7) = 2904,03 грн.

2) за вересень 2018 року = 13664,53 грн (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за вересень 2018 року * індекс інфляції за період жовтень 2018 року-13 травня 2021 року (101.7 х 101.4 х 100.8 х 101.0 х 100.5 х 100.9 х 101.0 х 100.7 х 99.5 х 99.4 х 99.7 х 100.7 х 100.7 х 100.1 х 99.8 х 100.2 х 99.7 х 100.8 х 100.8 х 100.3 х 100.2 х 99.4 х 99.8 х 100.5 х 101.0 х 101.3 х 100.9 х 101.3 х 101.0 х 101.7 х 100.7) = 2595,10 грн.;

3) за жовтень 2018 року = 13664,53 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за жовтень 2018 року * індекс інфляції за період листопад 2018 року-13 травня 2021 року (101.4 х 100.8 х 101.0 х 100.5 х 100.9 х 101.0 х 100.7 х 99.5 х 99.4 х 99.7 х 100.7 х 100.7 х 100.1 х 99.8 х 100.2 х 99.7 х 100.8 х 100.8 х 100.3 х 100.2 х 99.4 х 99.8 х 100.5 х 101.0 х 101.3 х 100.9 х 101.3 х 101.0 х 101.7 х 100.7) = 2323,30 грн.;

4) за листопад 2018 року = 13664,53 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за листопад 2018 року * індекс інфляції за період грудень 2018 року-13 травня 2021 року (100.8 х 101.0 х 100.5 х 100.9 х 101.0 х 100.7 х 99.5 х 99.4 х 99.7 х 100.7 х 100.7 х 100.1 х 99.8 х 100.2 х 99.7 х 100.8 х 100.8 х 100.3 х 100.2 х 99.4 х 99.8 х 100.5 х 101.0 х 101.3 х 100.9 х 101.3 х 101.0 х 101.7 х 100.7) = 2102,56 грн.;

5) за грудень 2018 року = 13664,53 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за грудень 2018 року * індекс інфляції за період січня 2019 року-13 травня 2021 року (101.0 х 100.5 х 100.9 х 101.0 х 100.7 х 99.5 х 99.4 х 99.7 х 100.7 х 100.7 х 100.1 х 99.8 х 100.2 х 99.7 х 100.8 х 100.8 х 100.3 х 100.2 х 99.4 х 99.8 х 100.5 х 101.0 х 101.3 х 100.9 х 101.3 х 101.0 х 101.7 х 100.7) = 1977,43 грн;

6) за січень 2019 року = 13664,53 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за січень 2019 року * індекс інфляції за період лютий 2019 року-13 травня 2021 року (100.5 х 100.9 х 101.0 х 100.7 х 99.5 х 99.4 х 99.7 х 100.7 х 100.7 х 100.1 х 99.8 х 100.2 х 99.7 х 100.8 х 100.8 х 100.3 х 100.2 х 99.4 х 99.8 х 100.5 х 101.0 х 101.3 х 100.9 х 101.3 х 101.0 х 101.7 х 100.7) = 1822,56грн;

7) за лютий 2019 року = 13664,53 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за лютий 2019 року * індекс інфляції за період березня 2019 року-13 травня 2021 року (100.9 х 101.0 х 100.7 х 99.5 х 99.4 х 99.7 х 100.7 х 100.7 х 100.1 х 99.8 х 100.2 х 99.7 х 100.8 х 100.8 х 100.3 х 100.2 х 99.4 х 99.8 х 100.5 х 101.0 х 101.3 х 100.9 х 101.3 х 101.0 х 101.7 х 100.7) = 1745,51 грн;

8) за березень 2019 року = 14970,00 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за березень 2019 року * індекс інфляції за період квітня 2019 року-13 травня 2021 року (101.0 х 100.7 х 99.5 х 99.4 х 99.7 х 100.7 х 100.7 х 100.1 х 99.8 х 100.2 х 99.7 х 100.8 х 100.8 х 100.3 х 100.2 х 99.4 х 99.8 х 100.5 х 101.0 х 101.3 х 100.9 х 101.3 х 101.0 х 101.7 х 100.7) = 1761,68грн.

Судом звертається увага на той факт, що розрахунок розміру індексації невиплаченої суми пенсії позивачем під час звернення до суду проводився станом на 13 травня 2021 року, й тому, суд із дотриманням принципу диспозитивності, передбаченого ст. 13 ЦПК України, проводить розрахунок належним до виплати позивачу сум індексації своєчасно невиплаченої пенсії станом на 13 травня 2021 року.

Щодо заявлених вимог встановлення контролю за виконанням судового рішення суд зазначає наступне:

Судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах це особлива форма здійснення правосуддя, діяльність суду, яка пов`язана із реалізацією судових актів у цивільних справах, яка здійснюється у формі «контрольного санкціонування» вчинення деяких процесуальних дій у виконавчому провадженні при розгляді цивільних справ, безпосереднього розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність виконавців, як важливої гарантії захисту права особи у після судовому цивільному процесі та розгляді різних позовів, які стосується заходів примусового виконання рішень. Таким чином, на підставі розділу VII ЦПК України судовий контроль за виконанням рішення суду здійснюється на підставі скарг сторін виконавчого провадження, тобто на підставі безпосереднього звернення до суду із скаргою в разі порушення прав учасника в ході виконавчого провадження. Таким чином, в задоволенні цієї частини позовних вимог позивачу, слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81‚ 223, 247, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , подані в його інтересах адвокатом Макаровим Вадимом Михайловичем, до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа - Державна казначейська служба України, про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у розмірі 17232 гривні 17 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони по справі: позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання, як особи переселенця: АДРЕСА_2 ; представник позивача -адвокат Макаров Вадим Михайлович, адреса: м. Київ, проспект Перемоги, 121А/169;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , адреса Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3;

третя особа - Державна казначейська служба України, , адреса: м. Київ, вул. Бастіонна, 6.

Суддя В.В. Корнєєва

30.03.2023