Постанова

Іменем України

Єдиний унікальний номер справи 757/36339/18
Номер провадження 22-ц/824/5426/2023
Головуючий у суді першої інстанції О. В. Батрин
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
05 квітня 2023 року місто Київ

Справа №757/36339/18

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

секретар судового засідання Сіра Ю. М.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником Штрондою Антоном Михайловичем, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року, ухваленеу складі судді Батрин О. В., в приміщенні Печерського районного суду м. Києва

у с т а н о в и в :

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що є клієнтом АТ КБ «Приватбанк», де має відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 , картка Універсальна, валюта UАН. Станом на 08.02.2016 доступний залишок на рахунку складав 71 667,75 грн, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» №9650991/4935154 від 08.02.2016. Проте вказаний картковий рахунок заблоковано Банком з невідомих позивачу причин. Зазначив, що неодноразово звертався з вимогою щодо надання інформації про причини блокування карткового рахунку та його розблокування з виплатою залишкових грошових коштів. Проте його вимоги банком проігноровані, інформація не надана, а кошти не повернуто, станом на день звернення до суду із позовом рахунок все ще заблоковано. Позивач вказує на те, що ним не порушувалися умови та правила надання банківських послуг, що могло стати підставою для застосування відповідачем свого права на блокування рахунку позивача. Вважає, що у АТ КБ «Приватбанк» відсутні законні підстави для блокування карткового рахунку № НОМЕР_1 та відмови у знятті коштів, що містяться на рахунку. З урахуванням зазначеного просив суд зобов`язати відповідача розблокувати картковий рахунок № НОМЕР_1 , картка Універсальна, валюта UАН; стягнути з відповідача залишок на картковому рахунку у розмірі 71 667,75 грн та пеню у розмірі 3% річних, що складає 2 155,92 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів задоволено частково. Зобов`язано АТ КБ «Приватбанк» розблокувати картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , картка Універсальна, валюта UАН. В решті вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду в частині задоволених вимог АТ КБ «Приватбанк» через свого представника Штронду А. М. подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про розблокування карткового рахунку № НОМЕР_1 , картка Універсальна, валюта UАН.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції задовольнячи вимогу позивача про розблокування карткового рахунку не взяв до уваги, що у даному випадку банк діяв в рамках укладеного між сторонами договору та в межах чинного законодавства. Суд не врахував, що банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки (електронного платіжного засобу) № НОМЕР_1 , держателем якої є позивач, на підставі сигналу, що поступив з Ощадбанку. Відповідно до інформації яка була надана АТ КБ «Приватбанк» службою безпеки Ощадбанку, картка позивача № НОМЕР_1 брала участь у багаторівневій системі шахрайства (переказ грошей по ланцюжку певних карт) за участю клієнта Ощадбанку Трубнікова А. В. При проведені перевірки службою безпеки банку було встановлено, що картка позивача разом із іншими була задіяна у шахрайській схемі по переведенню грошових клієнтів, через картки регулярно проводилися великі грошові суми коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказав, що заперечує проти усіх наведених АТ КБ «Приватбанк» доводів апеляційної скарги, оскільки вони є необґрунтованими та безпідставними, не підтвердженими жодними належчними чи допустими доказами, рішення суду першої інстанції в частині оскарження вважає законним та обгруниованим, та просить залиши його без змін. Банком не доведено вчинення позивачем шахрайських дій та не надано доказів на підтвердження факту початку досудового розслідування та не доведено, що у діях позивача вбачаються ознаки скоєння кримінального правопорушення. Зазначив, що з моменту блокування картового рахунку позивача Банком порушено встановлені законом строки щодо зупинення операцій за банкіською карткою позивача, та станом на сьогодні здійснюється протиправне перешкоджання праву розпорядження позивача щодо власних коштів. Також ОСОБА_1 зауважив, що надання доступу до відкритого ним у Банку рахунку та можливість користуватися належними йому грошовими коштами є прямим обов`язком АТ КБ «Приватбанк», який не виконується належним чином відповідачем, що прямо порушує законні права позивача як споживача послуг банка.

Представник АТ «КБ «Приватбанк» Штронда А. М. у судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги підтримав та просив задовольнити їх з викладених підстав.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 заперечував проти задовлення апеляційної скарги відповідача, рішення суду першої інстанції в частині оскарження просив залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із частинами першою та другою статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що АТ КБ «Приватбанк» відкрито ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_1 , картка Універсальна, валюта UАН, що підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк» №96509991/4935154 від 08.02.2016.

Вказаний картковий рахунок станом на 08.02.2016 заблоковано АТ КБ «Приватбанк».

Станом на 08.02.2016 доступний залишок на рахунку складав 71 667,75 грн.

Як зазначає позивач, він звертався до АТ КБ «Приватбанк» із заявами про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні належними йому грошовими коштами шляхом розблокування карткового рахунку № НОМЕР_1 .

Із наданих АТ КБ «Приватбанк» письмових пояснень вбачається, що підставою для блокування карткового рахунку № НОМЕР_1 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 , стало повідомлення службою безпеки Ощадбанку про те, що картка № НОМЕР_1 брала участь у багаторівневій системі шахрайства (переказ грошей по ланцюжку певних карт) за участю клієнта Ощадбанку Трубнікова А. В. Під час проведеної перевірки службою безпеки було встановлено, що грошові кошти з картки ІНФОРМАЦІЯ_1 (володілець - ОСОБА_3 ) були переведені на картку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_2 (володілець - ОСОБА_4 ), потім на картку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_3 (володілець - ОСОБА_1 ), потім на карту НОМЕР_4 , НОМЕР_5 (володілець - ОСОБА_5 ) та з цієї картки на карту НОМЕР_6 (володілець - ОСОБА_6 ). Службою безпеки Банку встановлено, що усі перелічені картки були задіяні у шахрайській схемі по переведенню грошових клієнтів. При дослідженні виписок по наведеним карткам клієнтів АТ КБ «Приватбанк», у тому числі картки позивача, Банком було встановлено, що через ці картки регулярно проводилися великі грошові суми коштів. За період з 01.06.2015 по 27.07.2015 на карту № НОМЕР_1 клієнта ОСОБА_1 за вказаний період часу надійшло 1 484 864,62 грн та пішло з картки 1 413 196,87 грн, що підтверджується випискою по рахунку.

Судом встановлено, що з 08.02.2016 по даний час картковий рахунок ОСОБА_1 заблоковано, у зв`язку з чим позивач позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися власними грошовими коштами, які знаходяться на вказаному рахунку, залишок яких становить 71 667,75 грн.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 посилалася не те, що через неправомірне блокування відповідачем карткового рахунку він позбавлений можливості безперешкодно користуватися належними йому грошовими коштами.

Так, задовольнячи позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» розблокувати картковий рахунок № НОМЕР_1 , картка Універсальна, валюта UАН, суд першої інстанції виходив з доведеності та обгурнтованості заявлених позивачем вимог в цій частині. Суд дійшов висновку, що ухилення відповідача від повернення грошових коштів є незаконним та безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст. 1066 ЦК України банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпоряджання, банк немає права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження права клієнта розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Колегія суддів вважає такі висновки суду законними і обґрунтованими, такими що відповідають встановленим у справі обставинам, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорення. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам (ст. 1067 ЦК України).

Відповідно до п. 7.1 ст. 7, п. 14.8 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки. Банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу.

Платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором (п. 1.27 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Пунктом 14.13 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що право використовувати електронний платіжний засіб може бути призупинене або припинене емітентом відповідно до умов договору в разі порушення користувачем умов використання електронного платіжного засобу. Призупинення або припинення права користувача використовувати електронний платіжний засіб не припиняє зобов`язань користувача й емітента, що виникли до часу призупинення або припинення зазначеного права.

Пунктом 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» встановлено, що суб`єктами первинного фінансового моніторингу є, зокрема, банки.

Згідно приписів ст. 23 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», суб`єкт первинного фінансового моніторингу, що здійснює або забезпечує здійснення фінансових операцій, має право зупинити здійснення таких операцій, якщо вони є підозрілими, та зобов`язаний зупинити такі фінансові операції у разі виникнення підозри, що вони містять ознаки вчинення кримінального правопорушення, визначеного Кримінальним кодексом України.

У день зупинення фінансової операції суб`єкт первинного фінансового моніторингу повідомляє спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку фінансову операцію, її учасників та про залишок коштів на рахунку клієнта, відкритому суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової операції, та у разі зарахування коштів на транзитний рахунок суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на такому рахунку в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється без попереднього повідомлення клієнта на два робочі дні з дня зупинення включно.

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансових операцій, здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до семи робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронні органи, уповноважені приймати рішення відповідно до КПК України.

Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до семи робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення, повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках у межах зарахованих сум.

У разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки:

ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого кримінального правопорушення, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно, але не пізніше наступного робочого дня, скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкта первинного фінансового моніторингу;

є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних фінансових операцій.

Строк зупинення відповідних фінансових операцій продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Спеціально уповноважений орган у день отримання від правоохоронного органу інформації, передбаченої абзацами п`ятим і шостим цієї частини, зобов`язаний скасувати своє рішення про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій) та повідомити про це суб`єкта первинного фінансового моніторингу.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу поновлює проведення фінансових операцій:

третього робочого дня з дня зупинення фінансової операції у разі неотримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, передбаченого частиною першою цієї статті, рішення спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення фінансової операції;

негайно, але не пізніше наступного робочого дня після дня отримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, зазначеного в рішенні спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення відповідних фінансових операцій відповідно до частини другої цієї статті або про зупинення видаткової фінансової операції відповідно до частини третьої цієї статті, повідомлення про скасування спеціально уповноваженим органом такого рішення, але не пізніше 31 робочого дня з дня зупинення фінансової операції;

наступного робочого дня після дати закінчення строку зупинення відповідних фінансових операцій, зазначених у рішенні спеціально уповноваженого органу про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій);

негайно, але не пізніше наступного робочого дня після дня отримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу доручення спеціально уповноваженого органу відповідно до частини третьої статті 31 цього Закону про поновлення фінансових операцій, зупинених на виконання відповідного запиту уповноваженого органу іноземної держави.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу не пізніше наступного робочого дня після поновлення проведення фінансових операцій інформує про це спеціально уповноважений орган.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу на письмовий запит клієнта повідомляє йому у письмовій формі номер та дату рішення спеціально уповноваженого органу про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій).

Зупинення та поновлення здійснення фінансових операцій відбуваються у порядку, визначеному суб`єктами державного фінансового моніторингу, які здійснюють державне регулювання і нагляд за діяльністю суб`єктів первинного фінансового моніторингу, або Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у межах їх повноважень.

Прийняття спеціально уповноваженим органом рішень про зупинення (подальше зупинення, продовження зупинення) відповідних фінансових операцій, зупинення чи поновлення проведення або забезпечення моніторингу фінансової операції відповідної особи на виконання запиту уповноваженого органу іноземної держави та доведення рішень чи доручень спеціально уповноваженого органу до суб`єкта первинного фінансового моніторингу, ліквідатора, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснюються у порядку, що встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Строки зупинення фінансових операцій суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - третій та дев`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено статтею 387 ЦК України.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

У справі, яка переглядається апеляційним судом всановленим є, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, оформлений анкетою-заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк».

На виконання договору банк надає позивачу банківські послуги щодо відкриття карткового рахунку, здійснення грошових переказів між рахунками та інші, передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк».

У АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_1 відкрито картковий рахунок НОМЕР_1 , на якому обліковуються грошові кошти у розмірі 71 667,75 грн та який заблоковано банком.

Відповідно до п. 1.1.3.2.3 Умов та правил банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов Договору та/або у разі виникнення овердрафта Банк має право призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній Банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов`язань та інших зобов`язань за Договором.

АТ КБ «Приватбанк» Банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта v випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій (п. 1.1.3.2.14. Умов та правил банківських послуг).

Під час перегляду справи судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» блокує проведення операцій по картковим рахунком ОСОБА_1 і за його зверненнями щодо розблокування карткового рахунку та видачі коштів з цього рахунку Банк жодних дій не вчиняє. При цьому у відповідача відсутні будь-які дані про те, що дії позивача пов`язані із здійсненням шахрайської діяльності або що до нього порушено кримінальне провадження та пред`явлено обгрнутовану підозру у вчиненні шахрайських дій. Тривалість періоду блокування рахунку протягом майже семи років свідчить про протиправність дій Банку. Лише припущення АТ КБ «ПриватБанк» щодо походження грошових коштів, що надійшли на рахунок позивача, не є підставою для застосування Банком такої санкції, як призупинення видаткових операцій, а також блокування рахунків понад строки, встановлені Законом.

З урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов висновку про порушення відповідачем прав позивача на вільне володіння, користування і розпорядження своїм майном, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 щодо наявності підляв для зобов`язання відповідача розблокувати картковий рахунок позивача. Жодних доказів на спростування обставин, встановлених судом апеляційної інстанції відповідач до суду не подав. АТ КБ «ПриватБанк» не довів належними чи допустими доказами вчинення ним дій після отримання від служби безпеки Ощадбанку повідомлення щодо участі картки № НОМЕР_1 у багаторівневій системі шахрайства (переказ грошей по ланцюжку певних карт) за участю клієнта Ощадбанку Трубнікова А. В. спрямованих на повідомлення відповідні органи про вказану подія та внесення відомостей до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за заявою АТ КБ «ПриватБанк» щодо вчинення позивачем шахрайський дій за участю картки № НОМЕР_1 .

Крім того, АТ КБ «ПриватБанк» не надано належних доказів про отримання позивачем повідомлення про розірвання договорів та закриття рахунків № 20.1.0.0.0/7-20170214/3553 від 14.02.2017, направлене на адресу місця реєстрації позивача: АДРЕСА_1 , відповідно до якого позивачу необхідно було, подати заяву про перерахування залишків коштів протягом 30 днів з дня отримання повідомлення. При цьому у матерілах справи наявна довідка № від 13.06.2018 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 за фактичним місцем перебування: АДРЕСА_2 .

Відтак вірним є висновок суду у тому, що ухилення АТ КБ «ПриватБанк» від розблокування карткового рахунку АТ КБ «ПриватБанк», відкритого на ім`я ОСОБА_1 , де розміщені грошові кошти у розмірі 71 667,75 грн, є незаконними та безпідставними, оскільки відповідно до вимог ст. 1066 ЦК України банк використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпоряджання ними. Банк не має права встановлювати непередбачені договором чи законом обмеження права клієнта розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ван де Гурк проти Нідерландів»).

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення Європейського суду з прав людини «Олюджіч проти Хорватії»). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Мала проти України», «Богатова проти України»).

Більш того, у визначення справедливого судового розгляду справи сторін не можна не враховувати загальні фактичні та юридичні обставини справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Станкевич проти Польщі»).

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Де Куббер проти Бельгії» та у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як «явну помилку» (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (рішення Європейського суду з прав людини «Хамідов проти Росії»).

Судом першої інстанції на підставі повного, всебічного розгляду справи, дослідженні доказів кожного окремо та у їх сукупності, обґрунтовано встановлено протиправність дій АТ КБ «Приватбанк» щодо тривалого блокування карткового рахунку позвича.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанцій про доведеність позивачем, що дії відповідача щодо блокування рахунку та відмови у розблокуванні карткового рахунку є неправомірними, при цьому позивач позбавлений можливості безперешкодно розпоряджатися належними йому грошовими коштами, які знаходяться на відкритому ним у АТ КБ «Приватбанк» картковому рахунку. Зокрема, АТ КБ «Приватбанк» не надано належних та допустимих доказів щодо причетності позивача до шахрайських дій та наявності кримінального провадження за фактом їх можливого вчинення.

Отже доводи, наведені на обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог позивача про розблокування карткового рахунку, оскільки вони зводяться до переоцінки встановлених судом обставин. В іншій частині рішення Печерського районного суду м.Києва від 19 вересня 2022 року не оскаржувалося, а тому його законність та обгрнутованість в цій частині апеляційним судом не перевірялася.

Загалом колегія суддів зауважує, що наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження суду першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Суд у своєму рішенні навів мотиви з яких прийняв до уваги доводи позивача щодо наявності підстав для задоволення позову в частині зобов`язання відповідача розблокувати картковий рахунок, дав вірну оцінку запереченням відповідача та дійшов законного та обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання АТ КБ «Приватбанк» розблокувати картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , картка Універсальна, валюта UАН.

Таким чином, під час розгляду справи суд першої інстанції дотримався вимог закону, повно та всебічно з`ясував обставин справи, надав правову оцінку доводам і запереченням сторін та зібраним у справі доказам, вірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що, рішення суду першої інстанції в частині його перегляду апеляційним судом є законним та обґрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності відмови у задоволенні позову у повному обсязі, також не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, такі доводи є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині його перегляду відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування в цій частині з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 залишає без змін, а апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» без задоволення. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у апеляційному порядку сторонами не оскаржувалося, тому його законність та обґрунтованість в цій частині апеляційним судом не переглядалася.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати відповідача по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», подану представником Штрондою Антоном Михайловичем, залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 19 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 10 квітня 2023 року.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна