05.04.2023 Єдиний унікальний номер 205/1708/23
Провадження №2-о/205/79/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Костромітіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Розсоха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи в певний час, заінтересована особа: Новокодацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті особи у певний час, в обґрунтування якої зазначив, його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 до 25.01.2023 року. Місто Соледар Донецької області, де мешкав його батько, є тимчасово окупованою територією України. 25.01.2023 року почалась масова евакуація населення до м.Шахтарськ Донецької області. Його батьків, матір ОСОБА_3 та батька ОСОБА_2 , цього ж дня примусово вивезли до м.Шахтарськ та поселили у гуртожитку. В подальшому, 31.01.2023 року під час подорожі батьків до Німеччини на автодорозі М-4 «Дон» 958 км Красносулінського району Ростовської області Російської Федерації його батькові стало погано, і він помер, про що видано медичне свідоцтво про смерть від 01.02.2023 року серії 60 №207417551, а мати продовжила подорож до Німеччини. Його рідна сестра ОСОБА_4 01.02.2023 склала довіреність на ОСОБА_5 , який мешкає в РОЄ Красний Сулін, Росія, для отримання медичного свідоцтва про смерть його батька та його подальшого поховання. Оригінал медичного свідоцтва про смерть знаходиться у ОСОБА_5 , який займався похованням його батька. У зв`язку з цим він не може зареєструвати смерть ОСОБА_2 , отримати свідоцтво про його смерть та реалізувати своє право на оформлення своїх спадкових прав. У зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду, оскільки встановити факт смерті його батька ОСОБА_2 в позасудовому порядку неможливо.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, заяву підтримав, просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи Новокодацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 , що підтверджується наявними у справі доказами.

Згідно медичного свідоцтва про смерть, виданого 01.02.2023 року, ГВУРО «БСМЭ» Красносулінським відділенням, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , смерть настала на автодорозі М-4 «Дон», 958 км Красносулінського району Ростовської області Російської Федерації.

Доказів звернення заявника з оригіналами зазначених документів до органів реєстрації актів цивільного стану в Україні з метою реєстрації смерті та доказів, що в реєстрації було відмовлено в ході розгляду справи суду надано не було.

Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о).

За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-УІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи з певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до вимог ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час, у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки, і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами членами СНД, зокрема, Україною і Російською Федерацією, та ратифікованою Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 року, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Дія вказаної Конвенції відповідно до Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» № 2783-IX від 01.12.2022 року, який набрав чинності 23.12.2022 року, була зупинена у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь, також Україна згідно з положеннями зазначеного Закону вийшла з цієї конвенції.

Однак, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» було установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Враховуючи вищевикладені норми права, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті його батька ОСОБА_2 в певний час, оскільки заявником не надано суду доказів звернення з оригіналами зазначених документів до органів реєстрації актів цивільного стану в Україні з метою реєстрації смерті батька, та доказів, що в реєстрації смерті батька заявника було відмовлено, тому підстави для встановлення в судовому порядку такого факту відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.315, 317 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті його батька ОСОБА_2 в певний час, заінтересована особа: Новокодацький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судова влада України http://court.gov.ua/sud0422/.

Суддя О.О. Костромітіна