УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2023 Володимир-Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді Пустовойт Т.В., за участю секретаря судового засідання Мазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Володимир цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

У С Т А Н О В И В:

У березні 2023 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з вересня 2022 перебуває у шлюбі з відповідачкою, перебували у нормальних відносинах приблизно півтора місяці, але спільно майже не проживали, оскільки позивач є військовослужбовець та майже весь час перебуває у ЗСУ. За весь час сімейного життя відповідачка відмовлялась до нього приїздити, ігнорувала його дзвінки, разом з тим, приїхавши у відпустку, позивач дізнався, що дружина зловживає алкогольними напоями, влаштовує гулянки вдома. Крім того, неодноразово виникали конфлікти між сторонами щодо дітей відповідачки від першого шлюбу, утримання яких вона, при наявності рідного батька, нав`язала позивачу.

Просить розірвати шлюб, на примирення не згоден.

12 червня 2023 відповідачка надала відзив, а також просила суд надати строк для примирення, оскільки вона не згодна на розірванні шлюбу та бажає зберегти сім`ю.

Позивач надав заперечення на відзив а також заперечував проти примирення, вказуючи, що більше двох місяців не спілкуються з відповідачкою, в нього інша сім`я, шлюб носить формальний характер. При цьому, впевнений, що відповідачка тягне час, адже розуміє, що він перебуває в зоні бойових дій та в майбутньому вона може отримати відповідні від держави виплати.

Згідно з ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до п.п.9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, позицію позивача, який категорично заперечує проти примирення, а також той факт, що шлюб між подружжям носить формальний характер, приходить до висновку, що підстав для задоволення клопотання та надання строку на примирення не вбачається, і в даному випадку подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них.

Керуючись ст..ст.259, 260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про надання строку на примирення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Тетяна Пустовойт