Справа №295/8566/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Шереметьєвої Л.А, за участю секретаря - Машевської О.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та стягнення коштів, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить:

- розірвати договір на виготовлення меблів №21 від 26 січня 2022 року, укладений нею з відповідачем;

- стягнути з відповідача на її користь 120 000, 00 гр. сплаченого авансу, 11 916, 31 гр. інфляційних втрат, 1 499, 18 гр. річних та 547 200. 00 гр. пені.

Посилається в позові на те, що 26 січня 2022 року між нею та відповідачем був укладений договір №21 на виготовлення меблів.

Відповідно до п.2 договору фактична дата готовності виробу до доставки 30 березня 2022 року.

Згідно з п.3.1, 3.2 договору оплата здійснюється замовником в розмірі 70% від загальної вартості товару у момент підписання договору шляхом їх внесення виконавцю.

Загальна вартість договору становить 176 000, 00 гр.

Сума передплати становить 120000, 00 гр., а 56 000. 00 гр. вона мала сплатити в день доставки виробу.

Вона свої зобов`язання з договором виконала, здійснила передплату в повному розмірі в сумі 120 000, 00гр. на надані відповідачем реквізити.

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, меблі не виготовив і їй не передав.

25 липня 2022 року вона направила відповідачу письмову вимогу про виконання умов договору або повернення сплачених коштів, однак відповідач на контакт з нею не йде.

З урахування цього, невиконання відповідачем умов договору, просить задовольнити позов.

Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 06 грудня 2022 року після її передачі за підсудністю з Богунського районного суду м. Житомира відповідно до ухвали суду від 26 вересня 2022 року, та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 08 грудня 2022 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Відповідно до зворотнього поштового відправлення відповідач отримав надіслані на його адресу документи 13 січня 2923 року.

Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона ( підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони ( замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Отже, підрядник - особа, яка бере на себе обов`язок виконати замовлену роботу ( послуги), а замовник - це особа, що замовляє виконання певної роботи ( послуги), беручи на себе обов`язок прийняти й оплатити результат.

За змістом ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Судом встановлено, що 26 січня 2022 року між сторонами був укладений Договір №21 на виготовлення меблів.

Розділом 3 договору сторони визначили вартість договору та порядок розрахунків.

Пунктом 3.2 договору визначено, що загальна вартість договору становить 176 000, 00 гр.

Відповідно до п.3.3 договору сума передплати становить 120 000, 00 гр., яку замовник сплачує одночасно з укладенням договору, а 30% вартості в розмірі 56 000, 00 гр. замовник сплачує у день доставки виробу та, в будь-якому випадку, до початку його монтажу шляхом передачі коштів представнику виконавця або безпосередньо виконавцю.

Відповідно до розділу 2 договору фактична дата готовності виробу / на складі виконавця/ до доставки: 30 березня 2022 року.

Позивачкою умови договору були виконанні, передплата за договором у розмірі 120 000. 00 гр. сплачена відповідно до квитанцій через АТ» ПУМБ».

Звертаючись до суду, позивачка зазначила, що відповідачем умови договору не виконані, меблі не виготовив і сплачені нею кошти не повернув.

Відповідач, отримавши позов та додатки до нього, дані обставини не спростував.

За змістом ст.849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

За змістом ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Цивільний кодекс України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач, як виконавець, тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання.

Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що умови договору позивачкою виконані, відповідач безпідставно відмовився від його виконання, а тому вважає вимоги позивачки в частині стягнення сплачених нею коштів у розмірі 120 000. 00 гр. обґрунтованими.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

З точки зору ч. 2 ст. 625 ЦК України кредитор має право вимагати сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми.

Ці правила передбачають компенсацію правопорушником постраждалій стороні майнових витрат у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором).

З матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2022 року позивачка вимагала від відповідача повернення сплачених нею коштів та сплату ним пені за невиконання умов договору.

Звертаючись до суду, позивачка надала розрахунок інфляційних втрат та річних.

Відповідач, не подавши відзиву, правильності нарахування цих сум не спростував і свого розрахунку не надав.

З урахуванням цього вимоги позивачки і в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.849 ЦК України у випадку, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Відповідно до п.4.2.11 договору у разі порушення виконавцем строку виконання своїх зобов`язань, передбачених пунктом 2 цього договору з вини виконавця, замовник вправі стягнути з виконавця неустойку в розмірі 1% від загальної вартості недопоставлених елементів виробу за кожен день прострочення, починаючи з дати підписання Акту приймання-передачі виробу, але в будь-якому випадку не більше загальної вартості недопоставлених елементів виробу.

Згідно з ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

У разі, коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Пунктом 4.2.11 договору договору сторони дійшли згоди щодо розміру неустойки 1% від загальної вартості недопоставлених елементів виробу за кожен день прострочення, але в будь-якому випадку не більше загальної вартості недопоставлених елементів виробу.

З урахуванням цього, вартості замовлення за умовами договору, невиконання умов договору відповідачем у повному обсязі, суд вважає вимоги в цій частині до задоволення в розмірі вартості умов договору.

Відповідно до вимог ст. 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи, зокрема, завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору, ціни позову.

У статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Тобто, з точки зору закону розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду за наявності однієї з умов: (а) якщо він значно перевищує розмір збитків; (б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 727/9352/17 зроблено висновок, що «положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням наведених положень норм процесуального права щодо загальних засад цивільного судочинства дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків».

Суд вважає, що стягнення пені у розмірі, який майже у п`ять разів перевищує розмір збитків, не може вважатися таким, що відповідає загальним засадам цивільного законодавства, визначеним ст.3 ЦПК України.

З урахуванням цього, приведеної позивачкою суми пені, яка значно перевищує понесені нею витрати, суд приходить до висновку про зменшення розміру пені до 120 000, 00 гр.

Що стосується розірвання договору, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до п.6.5 договору у разі відмови замовника від умов даного договору або внесення додаткових змін в проект замовлення на будь-якому етапі його виконання замовник зобов`язується сплатити виконавцю грошове відшкодування коштів у розмірі вартості придбаних виконавцем на момент відмови матеріалів або внесення додаткових конструктивних змін в проект замовлення та оплачених на момент відмови робіт /технолог, замірщик і т.д./ для виконання даного договору.

Виконавець зобов`язаний повернути замовнику кошти за вирахуванням вказаних у п.6.5 сум.

З матеріалів справи вбачаться, що про намір розірвати договір позивачка відповідача не повідомляла, лише 25 липня 2022 року, тобто уже після закінчення строку дії договору, вимагала сплатити пеню за його несвоєчасне виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

За змістом зазначених норм розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 07 серпня 2018 року в справі №910/7981/17.

Виходячи з викладеного вище, закінчення строку дії укладеного між сторонами договору, суд вважає вимоги позивачки в цій частині безпідставними.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Відповідно до позиції Верховного суду, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц, у статті 5 Закону "Про судовий збір" визначено перелік пільг щодо сплати судового збору.

Стаття 5 Закону "Про судовий збір" не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить норми про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову.

Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, визначив, що ця пільга надається з метою захисту споживачами їх порушених прав.

З урахуванням цього, звільнення позивачки від сплати судового збору при зверненні до суду, судовий збір у розмірі 2 520, 59 гр. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 3, 6, 15, 16, 526, 610, 611, 626, 628, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 120 000. 00 гр. за умовами договору, 120 000, 00 гр. пені,11 916, 31 гр. інфляційних втрат та 1 499. 18 гр. річних.

В решті позову відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 2 520. 59 гр. судового збору на користь держави.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А. Шереметьєва