Дата документу 21.06.2023
Справа № 334/4856/23
Провадження № 2-о/334/246/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого - судді Добрєва М.В.,

при секретарі Кириленко О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

встановив:

19 червня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису.

В обґрунтування своєї заяви зазначила, що вона зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 , разом з донькою ОСОБА_3 , онукою ОСОБА_4 та співмешканцем доньки ОСОБА_2 .

Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 15.06.2011 р. посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Варавкою В.М., зареєстроване в реєстрі за № 184.

Починаючи з початку 2021 року донька ОСОБА_3 та її співмешканець ОСОБА_2 , вчиняють відносно заявниці домашнє насильство психологічного характеру, що полягає ум висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, а також фізичне насильство. Вони взагалі не працюють, ведуть аморальний спосіб життя, зловживають алкоголем.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 створили неможливі умови проживання для заявниці у квартирі. Систематично погрожують причинити тілесні ушкодження, ображають, обзиваючи непристойними, образливими словами, погрожують вбивством.

Заявниця зазначає, що постійно відчуває страх та моральний тиск з боку доньки та її співмешканця, знаходиться в стресовому стані.

З приводу таких неправомірних дій заявниця неодноразово зверталась до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. В результаті звернень працівниками поліції складались адміністративні протоколи та термінові заборонні приписи стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Однак ОСОБА_2 жодний терміновий заборонний припис не виконувався. Відтак у Ленінському районному суді м. Запоріжжя розглянуті справи про притягненню ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Також мається справа 334/4482/23, яка наразі судом не розглянута. Відносно ОСОБА_3 також Ленінським районним судом м. Запоріжжя розглянуті адміністративні справи за вчинення нею адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно наданих численних звернень, щодо притягнення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності поліцією запропоновано звернутися до суду з питанням про винесення обмежувального припису.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник заяву підтримали в повному обсязі, просили задовольнити та видати обмежувальний припис.

Заінтересована особа, ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що заявниця втрачає розум, тому і звернулась до суду. Вказала, що мати виписала її з квартири, а ОСОБА_2 вже близько місяця не проживає за адресою місця мешкання ОСОБА_1 .

Заінтересована особа, ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував щодо видачі обмежувального припису, вказав, що вже місяць мешкає за іншою адресою.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення учасників, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 , разом з донькою ОСОБА_3 , онукою ОСОБА_4 та співмешканцем доньки ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , вчиняють відносно заявниці домашнє насильство психологічного характеру, що полягає у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, створили неможливі умови проживання для заявниці у квартирі. Систематично погрожують причинити тілесні ушкодження, ображають, обзиваючи непристойними, образливими словами. Заявниця відчуває страх та моральний тиск з боку доньки та її співмешканця, знаходиться в стресовому стані.

З приводу таких неправомірних дій заявниця неодноразово зверталась до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. В результаті звернень працівниками поліції складались адміністративні протоколи та термінові заборонні приписи стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

У Ленінському районному суді м. Запоріжжя наявні розглянуті справи про притягненню ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, де потерпілою у справах була ОСОБА_1 , та накладено на нього адміністративні стягнення у вигляді штрафів. Також мається справа 334/4482/23 за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, де потерпілою у справі є ОСОБА_1 , яка наразі судом не розглянута.

Відносно ОСОБА_3 також Ленінським районним судом м. Запоріжжя розглянуті адміністративні справи за вчинення нею адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП, де потерпілою у справах була ОСОБА_1 , та накладено на неї адміністративні стягнення у виді штрафів.

Відповідно до вимог ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь;

- психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

- фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , заявниця обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останні вчиняють щодо неї систематичне психологічне насильство.

Даний факт знайшов своє підтвердження під час розгляду справи по суті, був доведений належними письмовими доказами, наявними у матеріалах справи, зокрема, протоколами про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 173-2 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , терміновому заборонному приписі стосовно кривдника відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , постановами про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3)взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

З огляду на встановлені судом обставини щодо наявності психологічного насильства з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , суд вважає, що заявниця, як жертва такого насильства, потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Зважаючи на вищевикладене, вимоги діючого законодавства та з урахуванням встановлених по справі обставин, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 350-1-350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису - задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з наступними заборонами:

-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в будь-який спосіб спілкуватися із нею.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження її прав відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з наступними заборонами:

-заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наближатися на відстань ближче ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , переслідувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в будь-який спосіб спілкуватися із нею.

Копію рішення направити до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району для взяття ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на профілактичний облік.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Добрєв М. В.