Справа № 462/4459/22 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/811/581/23 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м.Львів

Справа № 462/4459/22

Провадження № 22ц/811/581/23

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Залізничного районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 23 січня 2023 року у складі судді Ліуша А.І., у справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

26 серпня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся в суд з цим позовом. Позов мотивує тим, що відповідно до укладеного договору від 7 вересня 2018 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. У порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. У зв`язку із порушеннями зобов`язань за кредитним договором заборгованість відповідача, станом 10 лютого 2020 року, становить 7 133,44 грн. Вказує, що спадкоємцем, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 , а тому, просить стягнути з відповідача борг за кредитним договором від 7 вересня 2018 року в сумі 7 133,44 грн. та судовий збір.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2023 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржує АТ КБ «ПриватБанк». В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального права. Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на доводи позовної заяви.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що 7 вересня 2018 року ОСОБА_2 підписано Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до розрахунку, наданого банком, заборгованість ОСОБА_2 за договором б/н від 7 вересня 2018 року станом на 10 лютого 2020 року становить 7 133,44 грн., та складається із заборгованості за тілом кредиту.

Випискою за договором б/н за період 4 лютого 2019 року по 21 лютого 2022 рок, підтверджується факт користування ОСОБА_2 кредитними картками до 4 лютого 2019 року.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 від 11 лютого 2020 року.

У спадковій справі наявна відповідь Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Другої Львівської нотаріальної контори від 25 серпня 2020 року, в якій представнику позивача повідомлено, що за претензією кредитора АТ КБ «ПриватБанк», заведено спадкову справу №135/2020 після смерті ОСОБА_2 . Повідомлено, що станом на день звернення ніхто зі спадкоємців ОСОБА_2 не звертався, коло спадкоємців, їх місце проживання, склад спадкового майна нотаріальній конторі не відомі.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 цього Кодексу, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно із ч. 3 ст. 46 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Відповідно до постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням ст. 1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Згідно із ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 цього Кодексу, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу).

Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

У разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Встановлено, що відповідач із заявою про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_2 , не зверталася. Матеріали справи не містять відомостей щодо спадкового майна, в межах вартості якого ОСОБА_1 , зобов`язана задовольнити вимоги кредитора, оскільки, нотаріусом не видано свідоцтва про право на спадщину відповідачу.

Матеріалами справи не встановлено факту успадкування будь-якого майна після смерті ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову банк посилається на покладення на спадкоємців обов`язку сплатити заборгованість. Позивачем не надано доказів про наявність у спадкодавця будь-якого спадкового майна, яке б входило до складу спадкової маси на час відкриття спадщини, його переліку та вартості, що унеможливлює стягнення. Спадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів щодо факту проживання ОСОБА_1 із померлим ОСОБА_2 на час його смерті за однією адресою.

Згідно відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №110694 ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції посилається у своєму рішенні на те, що факт реєстрації за однією адресою, не є безумовним доказом спільного проживання

Відповідно до постанов Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17, від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17, від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц, державна реєстрація у житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом постійного проживання за адресою реєстрації.

Позивачем не доведено суду отримання відповідачем спадкового майна, яке б посвідчувалося свідоцтвом про право власності, в межах вартості якого слід задовольнити вимоги банку.

Висновок суду першої інстанції ґрунтується на встановлених обставинах на підставі наявних доказів.

Звисновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 23 січня 2023 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 10 квітня 2023 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Мікуш Ю.Р. ___________________ Р.В. Савуляк