Справа № 127/2119/13- ц
Провадження № 22-ц/801/1248/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 рокуСправа № 127/2119/13- цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Копаничук С. Г.,

за участі секретаря судового засідання Куленко О. В., представника особи, яка подала апеляційну скаргу, боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представ-ника заявника, стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» адвоката Савінського К. В., розглянувши у відкритому судовому засі-данні у м. Вінниці, у режимі відеоконференції, в залі судових засідань апеля-ційного суду, цивільну справу за заявою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс», за участі первіс-

ного стягувача Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», заінтере-

сованої особи Акціонерного товариства «Оксі Банк», боржника

ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому документі,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2023 року про задоволення за-яви Товариства з обмеженою відповідальністю «Девелоп Фінанс» щодо заміни стягувача, постановлену у приміщенні суду у місті Вінниці за головування судді Венгрин О. О., повний текст якої складений 08 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2013 року у справі № 127/2119/13-ц у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед Публічним акціонерним товариством ( далі - ПАТ ) «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором від 18 травня 2007 року № 014/035-43/50143 у розмірі 15170,71 доларів США, що еквівалентно 121259,49 гривням, з яких 12115,01 доларів США - заборгованість по кредиту, 1355,18 до-ларів США - заборгованість по процентах, 1700,52 доларів США - пеня, зверну-то стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18 травня 2007 ро-ку - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 62,40 кв. м., житловою площею 38,10 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01 листопада 2005 ро-ку приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Терещен-ко В. В. за № 5327, зареєстрованого у Комунальному підприємстві «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 04 листопада 2005 року за реєстровим № 111 у реєстровій книзі № 665.

24 квітня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю ( далі - ТОВ ) «Девелоп Фінанс» в особі представника адвоката Савінського К. В. звер-нулося у Вінницький міський суд Вінницької області із заявою про заміну стя-гувача у виконавчому документі, зазначивши, що 17 вересня 2013 року судом виданий виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки - квар-тиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 28 жовтня 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» ( із 17 червня 2021 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» офіційно змінило назву на АТ «Райф-файзен Банк» з відповідними змінами у Статуті банку і Державному реєстрі ) та АТ «Оксі Банк» укладений договір № 114/2-45 відступлення права вимоги з до-датками та актами до нього, згідно із яким право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 травня 2007 року № 014/035-43/50143 відступлено АТ «Оксі Банк». Загальна вартість прав вимоги за договором ста-новила 9497548,95 гривень. 29 жовтня 2021 року між ТОВ «Девелоп Фінанс» та АТ «Оксі Банк» укладений договір № 014/2-45-1 з додатками та актами до ньо-го, відповідно до якого право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кре-дитним договором від 18 травня 2007 року № 014/035-43/ 50143 відступлено ( передано ) ТОВ «Девелоп Фінанс». Загальна вартість прав вимоги за догово-ром становить 9572484,61 гривні, які повністю сплачені згідно із платіжним до-рученням від 29 жовтня 2021 року № 10. Права вимоги перейшли до нового кредитора у повному обсязі, безвідзивно, без можливості зворотного відступ-лення. До додатку 2 до договору про відступлення 2 ( № з/п 137 ) увійшло пра-во вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 травня 2007 року № 014/035-43/50143.

12 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» укладений договір про відступлення прав за договором іпотеки з додатком до нього, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В. за реєстровим № 1693, відповідно до якого у Держав-ному реєстрі іпотек змінено іпотекодержателя на АТ «Оксі Банк» щодо предме-та іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1 . 24 лис-топада 2021 року між ТОВ «Девелоп Фінанс» та АТ «Оксі Банк» укладений до-говір про відступлення прав за договорами іпотеки з додатком до нього, посвід-чений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черле-нюх Л. В. за реєстровим № 1754, відповідно до якого у Державному реєстрі іпо-тек змінено іпотекодержателя на ТОВ «Девелоп Фінанс» щодо предмета іпо-теки, а саме квартири АДРЕСА_1 . У результаті укладення останнього договору про відступлення другим кредитором у зобов'-язанні, що виникло та існувало на підставі кредитного договору від 18 травня 2007 року № 014/035-43/50143 і було предметом розгляду у цій справі № 127/2119/13-ц, стало ТОВ «Девелоп Фінанс», яке згідно із умовами договору про відступлення набуло права вимагати замість первісного кредитора належ-ного виконання боржником зобов`язань у межах переданого права вимоги.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язко-вості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стяг-нення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягу-вача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор без вирішення пи-тання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу дер-жавної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 29 квітня 2020 року у справі № 215/2354/17, постановах Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/ 4902/14-ц ( провадження № 61-26197св18 ), від 31 жовтня 2018 року у справі № 201/ 8548/16-ц ( провадження № 61-16059св18 ), від 15 серпня 2018 року у справі № 190/2119/14-ц ( прова-дження № 61-20171св18 ).

Оскільки рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2013 року у цій справі станом на сьогоднішній день залишається невико-наним боржником, ТОВ «Девелоп Фінанс» просило суд заяву про заміну стягу-вача у виконавчому документі на нього як правонаступника задоволити.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2023 року заява ТОВ «Девелоп Фінанс» задоволена, замінено стягувача АТ «Райф-файзен Банк» ( раніше ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ) на Товариство з обме-женою відповідальністю «Девелоп Фінанс» у виконавчому документі у цивіль-ній справі № 127/2119/13-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки ( а. с. 141 - 144 ).

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, боржник ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить дану ухвалу скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Девелоп Фінанс» про за-міну стягувача у виконавчому документі у цивільній справі № 127/2119/13-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на пред-мет іпотеки. Скаржник посилається на постановлення судом оскаржуваної ухвали із порушенням норм матеріального, процесуального права, зазначає, що виконавчий документ, про заміну стягувача у якому йдеться, міг бути повтор-но пред`явлений до виконання у строк до 19 вересня 2022 року, тому суд має обгрунтувати у своєму рішенні чому він не застосував строк давності для пред'-явлення виконавчого листа до виконання без вимоги заявника про поновлення такого строку. Крім цього суд не зазначив у своїй ухвалі термін пред`явлення виконавчого листа до виконання до 19 вересня 2022 року, не надав оцінку тій обставині, що термін пред`явлення виконавчого листа до виконання пропуще-ний, на підставі чого без поновлення такого строку неможлива заміна сторони у виконавчому документі. Відповідна позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10.

Визначеним цивільним процесуальним законом правом, забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 22 травня 2023 року, на подання відзиву на апе-ляційну скаргу ОСОБА_1 скористався представник нового стягувача ТОВ «Девелоп Фінанс» адвокат Савінський К. В., який 29 травня 2023 направив суду поштовим зв`язком відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстан-ції від 04 травня 2023 року - без змін. Представник нового стягувача вважає до-води апеляційної скарги необгрунтованими, такими, що не свідчать про необ-хідність скасування законного, правильного рішення суду першої інстанції. Скаржник, за твердженням представника ТОВ «Девелоп Фінанс», помиляється зазначаючи, що строк повторного пред`явлення до виконання виконавчого до-кумента пройшов, беручи відлік такого строку від дати повернення виконав-чого документа стягувачу, тобто, від 18 вересня 2019 року. Згідно із пунктом четвертим розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, тому строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 127/2119/13-ц не сплив. За такої обставини у стягувача відсутня необхідність клопотати про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа № 127/2119/13-ц до виконання, ос-кільки даний строк не сплив.

Крім того вимоги щодо заміни стягувача у виконавчому документі та по-новлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є різними вимогами за суб`єктним складом сторін, способом захисту для відновлення порушених прав сторони виконавчого провадження та предметом доказування. Об`єднання цих різних за правовою природою вимог, які заявляються на стадії виконання судового рішення, не передбачене цивільним процесуальним законо-давством і є допустимим лише на стадії розгляду справи у порядку позовного провадження.

Інші учасники справи свої відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 суду не подавали. У судове засідання апеляційного суду 21 червня 2023 року представники АТ «Райффайзен Банк», АТ «Оксі Банк», боржник ОСОБА_1 не з`явилися з невідомих причин, хоча про місце, день та час апеляційного розгляду справи вони повідомлені в установленому порядку, завчасно, про що свідчать відповідні докази у матеріалах справи ( а. с. 176 - 179 ). Ураховуючи явку у судове засідання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , думку учасників справи, котрі беруть участь у сьогоднішньому судовому засіданні, та не заперечують розгляд справи за відсутності нез`явившихся представників первісного стягувача, заінтересованої особи та самого боржника, колегія суддів апеляційного суду у відповідності до норм статті 372 ЦПК України ухвалила розглянути справу у даному судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , заперечення на скаргу представ-ника стягувача, заявника ТОВ «Девелоп Фінанс» адвоката Савінського К. В., дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у ній докази в їх сукуп-ності, ретельно перевіривши законність, обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляцій-ного суду дійшла переконливого висновку про необхідність залишення апеля-ційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

У даній справі мають місце наступні фактичні обставини.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2013 року у справі № 127/2119/13-ц у рахунок стягнення заборгованості ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором від 18 травня 2007 року № 014/035-43/50143 у розмірі 15170,71 доларів США, що еквівалентно 121259,49 гривням, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18 травня 2007 року - квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу на прилюдних торгах із встановленням зазначеної у договорі іпотеки початкової ціни реалізації предмета іпотеки у розмірі 392057,00 гривень.

17 вересня 2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області вида-ний виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 01 листопада 2005 року, з метою стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором від 18 травня 2007 року № 014/035-43/50143 у розмірі 15170,71 доларів США. Цей виконав-чий лист № 127/2119/13-ц стосовно боржника ОСОБА_1 постановою від 18 вересня 2019 року головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниці Головного територіального управлін-ня юстиції у Вінницькій області Міщук Т. А. у виконавчому провадженні № 53971697 повернутий стягувачу. У резолютивній частині постанови від 18 ве-ресня 2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу зазначено, що виконавчий документ у виконавчому провадженні № 53971697 може бути повторно пред`явлений для виконання у строк до 19 вересня 2022 року.

28 жовтня 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксі Банк» укла-дений договір про відступлення права вимоги № 114/2-45 з додатками та акта-ми до нього щодо відступлення права вимоги до, зокрема, боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 травня 2007 року № 014/035-43/50143. 29 жовтня 2021 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Девелоп Фінанс» укладений до-говір відступлення права вимоги № 114/2-45-1, предметом якого є передача за плату прав вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників ( портфель за-боргованості ). Право вимоги до осіб - боржників АТ «Оксі Банк» перейшло до ТОВ «Девелоп Фінанс», у тому числі щодо боржника ОСОБА_1 за кредит-ним договором від 18 травня 2007 року № 014/035-43/50143. Зазначене підтвер-джується наявними у матеріалах справи копією договору відступлення права вимоги від 29 жовтня 2021 року № 114/2-45-1, витягом з реєстру боржників від 19 листопада 2021 року № 114/2-45-1.

29 жовтня 2021 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Девелоп Фінанс» укла-дений договір відступлення права вимоги № 114/2-45-1, за яким право вимоги до осіб, які були боржниками АТ «Оксі Банк», перейшло до ТОВ «Девелоп Фі-нанс», у тому числі щодо боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 18 травня 2007 року № 014/035-43/50143. Зазначене підтверджується наявними у матеріалах справи копією цього договору та витягом з реєстру боржників від 19 листопада 2021 року № 114/2-45-1.

За укладеним 12 листопада 2021 року договором про відступлення прав за договорами іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л. В., зареєстрованим у реєстрі за № 1693, АТ «Райффайзен Банк» відступило АТ «Оксі Банк» право вимоги за іпотечними до-говорами. Згідно із договором про відступлення прав за договорами іпотеки від 24 листопада 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського місь-кого нотаріального округу Черленюх Л.В., зареєстрованим у реєстрі за № 1754, АТ «Оксі Банк» відступило ТОВ «Девелоп Фінанс» право вимоги за іпотечними договорами, унаслідок чого у Державному реєстрі іпотек було змінено іпотеко-держателя на ТОВ «Девелоп Фінанс» щодо, зокрема, предмета іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1 . Така обставина підтвер-джується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки за індексним № 286851657 від 25 листопада 2021 року. Як наслідок ТОВ «Девелоп Фінанс» набуло права вимагати замість первісного кредитора належного виконання боржником зобов`язань у межах переданого права вимоги, на підставі чого й звернулося в суд із цією заявою і просило суд постановити ухвалу про заміну стягувача АТ «Райффайзен Банк» на правонас-тупника ТОВ «Девелоп Фінанс» у виконавчому листі з примусового виконання рішення Вінницького міського суду Вінниціької області від 22 травня 2013 року у цивільній справі № 127/2119/13-ц за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Задовольняючи заяву ТОВ «Девелоп Фінанс» про заміну стягувача у вико-навчому документі, керуючись нормами статті 442 ЦПК України, суд першої інстанції зауважив, що доказів перебування на виконанні виконавчого листа за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2013 ро-ку у справі № 127/2119/13-ц учасниками справи не надано. Цивільним процесу-альним законом установлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення статті 442 ЦПК України застосовуються також у випадку необхідності заміни борж-ника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого проваджен-ня. За обставинами цієї справи суд дійшов висновку про обгрунтованість заяви представника ТОВ «Девелоп Фінанс» адвоката Савінського К. В. та необхід-ність її задоволення і постановив ухвалу про заміну стягувача АТ «Райффайзен Банк» (раніше ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») на ТОВ «Девелоп Фінанс» у ви-конавчому документі у цивільній справі № 127/2119/ 13-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

З висновками суду першої інстанції слід цілком погодитися, адже вони є правильними, законними, обґрунтованими та справедливими.

Щодо мотивів апеляційної скарги ОСОБА_1 про пропуск стягувачем строку повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання, який закінчився 19 вересня 2022 року, і обов`язок суду застосувати строк давності для такої процесуальної дії з огляду на відсутність клопотання заявника про по-новлення такого строку, незазначення судом в оскаржуваній ухвалі терміну пред`явлення виконавчого листа до виконання до 19 вересня 2022 року, недо-тримання судом першої інстанції правових висновків, викладених Великою Па-латою Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10, то вказані підстави оскарження ухвали суду першої інстанції від 04 травня 2023 року не відповідають нормам чинного законодавства, яке регулює правовідносини, які виникли та мають місце між сторонами у цій справі, почи-наючи із 18 травня 2007 року, вони не заслуговують на увагу та не тягнуть ска-сування судової ухвали й уникнення боржником відповідальності за невиконан-ня узятих на себе зобов`язань.

Скаржник, як правильно зазначено у відзиві представника ТОВ «Девелоп Фінанс» адвоката Савінського К. В. на апеляційну скаргу, помиляється, посила-ючись на те, що строк повторного пред`явлення до виконання виконавчого до-кумента пройшов, беручи відлік такого строку від дати повернення виконав-чого документа стягувачу, тобто, від 18 вересня 2019 року. Дійсно цією датою головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Він-ницькій області Міщук Т. А. у виконавчому провадженні № 53971697 винесла постанову про повернення стягувачу виконавчого листа № 127/2119/13-ц щодо боржника ОСОБА_1 з правом повторного пред`явлення його до виконання у строк до 19 вересня 2022 року. Однак у зазначений термін строк повторного пред`явлення виконавчого листа № 127/ 2119/13-ц до примусового виконання не закінчився.

Частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче проваджен-ня» установлено, що виконавчі документи, яким є виконавчий лист у цій справі, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Згідно з підпунктом четвертим пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування у країні воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», за-твердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвер-дження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні». Тому строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 127/2119/13-ц не сплив.

Згідно із підпунктом першим пункту першого Закону України «Про мора-торій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який 07 червня 2014 року набув чинності та діяв до 23 ве-ресня 2021 року, не могло бути примусового звернення стягнення ( відчуження без згоди власника ) майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду, об`єктів незавершеного житлового будівництва, прав на нього, що є предметом іпотеки відповідно до статті 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно/об`єкт незавершеного будівництва/майнові права виступають як забезпечення вико-нання зобов`язань фізичної особи ( позичальника, майнового поручителя ) за кредитами, наданими кредитними установами - резидентами України в інозем-ній валюті. На підставі викладеного строк пред`явлення виконавчого листа від 17 вересня 2013 року № 127/2119/13-ц перервався на час дії цієї заборони. Вка-зана обставина повинна матися на увазі, вона зазначається заявником у звер-ненні до суду і він посилається на неї в обгрунтування тієї своєї позиції, що строк пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання не закінчився.

Беручи до уваги, що строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 127/2119/13-ц дійсно та об`єктивно не сплив, у стягувача відсутня необхід-ність клопотати перед судом про поновлення цього строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Небезпідставним є також посилання представника заявника адвоката Са-вінського К. В. на те, що вимоги стосовно заміни стягувача у виконавчому до-кументі та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до вико-нання є різними вимогами за суб`єктним складом учасників таких вимог, спо-собом захисту для відновлення порушених прав сторони виконавчого прова-дження та предметом доказування. Об`єднання цих різних за правовою приро-дою вимог, які можуть заявлятися на стадії виконання судового рішення, не передбачене цивільним процесуальним законодавством і є допустимим лише на стадії розгляду справи у порядку позовного провадження. Хоча дана обставина за ситуації, що має місце у цій справі, не впливає на правильний висновок суду першої інстанції, зроблений в оскаржуваній ухвалі від 14 травня 2023 року.

Як наслідок, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , її обгрунтування не беруться до уваги судом апеляційної інстанції як такі, що не впливають на законність і обгрунтованість оскаржуваної судової ухвали.

Задоволення заяви нового стягувача ТОВ «Девелоп Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження узгоджується, грунтується на нормах статей 442 ЦПК України, 15 Закону України «Про виконавче провадження», 512 ЦК України, якими визначено, що заміна сторони виконавчого провадження її пра-вонаступником має відбуватися не лише у відкритому виконавчому проваджен-ні, тому що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні представляє собою заміну на будь-якій стадії виконавчого провадження стя-гувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником. Тоб-то підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, у тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Апеляційний убачає доцільним наголосити, що судові рішення, які набра-ли законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів міс-цевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи служ-бових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Ви-буття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду. При цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні новий кредитор позбавлений можливості звернутися до виконав-чої служби із заявою про примусове виконання рішення суду, у даному випадку ухваленого Вінницьким міським судом Вінницької області ще 22 травня 2013 року. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не ви-конане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін догово-ру, тому заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконан-ня судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовід-носин.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах» суд першої інстанції з`ясував наявність у даній справі договорів відступлення права вимоги, про відступлен-ня прав за договорами іпотеки, які є доказами правонаступництва ТОВ «Деве-лоп Фінанс» у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 22 травня 2013 року у справі № 127/2119/13-ц стягувача АТ «Райффайзен Банк» завдяки укладеним та дійс-ним договорам про відступлення ( купівлі-продажу ) права вимоги та права за договорами іпотеки.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України під-ставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зо-бов`язанні ( крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України ) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 цього Кодексу передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як уже зазначалося згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимо-ги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом статей 442 ЦПК України, 512 ЦК України, 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора у зобов`язанні він замі-нюється правонаступником. Ураховуючи ці норми, зокрема, пункти перший, другий статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги ) чи правонаступництва ( при-пинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування ) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконав-чого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. За таких обставин може мати місце звернення пра-вонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконав-чого провадження, що відповідатиме змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже з огляду на зміст статей 512, 514 ЦК України, статті 442 ЦПК Украї-ни, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги ( цесія ), правонаступ-ництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

За встановлених, досліджених та проаналізованих фактичних обставин справи слід зробити висновок, що суд першої інстанції правильно вирішив заяву ТОВ «Девелоп Фінанс», задоволивши його вимогу та замінивши на вка-зане товариство сторону у виконавчому провадженні стосовно примусового ви-конання виконавчого листа у справі № 127/2119/13-ц щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аргументуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 намагається ствердити безпідставність заміни стягувача у виконавчому документі, оскільки, на його думку, виконавчий документ не підлягає виконанню через пропуск строку пред`явлення його до виконання. Проте скаржник жодним чином не наводить суду власних дій по встановленню обставин, що безпосередньо стосуються виконання ним своїх зобов`язань по дійсному з 18 травня 2007 року правочину, укладеному ним у власних інтересах, доведення хоча б того факту, що йому відмовлено в отриманні інформації будь-якою із сторін договору як кредитного, іпотечного, так і відступлення права вимоги, тому колегія суддів апеляційного суду не знаходить можливості визнати поведінку боржника добросовісною, не убачає належного обґрунтування, зазначення в апеляційній скарзі підстав, які були б достатніми, належними та справжніми і слугували б об`єктивними під-ставами для задоволення вимог скаржника. Доводів, які б спростовували вис-новки суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Відповідно статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інте-ресів держави. Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема, те, що відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Таким чином порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір вирішений по суті.

Як уже зазначалося, згідно із вимогами статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної вла-ди і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, поса-дових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов'-язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у спра-ві, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням виріше-но питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене у статті 6 цієї Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» націо-нальні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав люди-ни і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» ( остаточне рішення від 17 червня 2011 року ) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узго-джених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ( Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, Європейський суд з прав людини, від 10 лютого 2010 року ).

Беручи до уваги викладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить жодних законних та достатньо об`єктивних підстав для висновку про непра-вильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуаль-ного права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цієї справи. Оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 04 травня 2023 року є законною та обгрунтованою, тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення як безпідставну та необ`єктивну.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення, яким є відповідно до норм статті 258 ЦПК України також ухвала суду, без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 372, 374, 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 травня 2023 року про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Деве-лоп Фінанс» щодо заміни стягувача у виконавчому документі з примусового виконання рішення суду від 22 травня 2013 року у справі № 127/2119/13-ц - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, од-нак вона може бути оскаржена касаційному порядку до Верховного Суду про-тягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлений 26 червня 2023 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

С. Г. Копаничук