Провадження № 2-др/679/2/2023
Справа № 679/1040/21
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2023 року м. Нетішин
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Стасюка Р.М.
за участю секретаря судового засідання Плазій Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нетішин заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Фоменка Сергія Олександровича про стягнення судових витрат сплачених позивачами по справі у зв`язку з розглядом цивільної справи № 679/1040/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування частки квартири і скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , інтереси яких представляє адвокат Фоменко С.О. до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування частки квартири і скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
23.02.2023 року рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області зазначений позов задоволено в повному обсязі. Вказаним рішенням ухвалено визнати недійсним договір дарування 2/3 частки квартири номер АДРЕСА_1 , укладений 17 червня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Шепетівського районного територіального округу Хмельницької області Франовською Л.С. та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 58818094 від 17 червня 2021 року державного реєстратора приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Франовської Л.С. про державну реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно 2/3 частки квартири номер АДРЕСА_1 .
Крім того, з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 стягнуто солідарно на користь ОСОБА_1 2270 грн. судового збору. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_2 1816 грн. судового збору.
13.03.2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивачів адвоката Фоменка С.О. про ухвалення додаткового рішення, а саме про вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
У судове засідання учасники справи не з`явилися.
10.04.2023 року на електронну адресу суду надійшла заява представника позивачів, адвоката Фоменка С.О. в якій останній просить, розгляд клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу проводити без участі позивачів та їх представника.
10.04.2023 року на електронну адресу суду надійшла заява представника відповідачів, адвоката Урода О.В. в якій останній просить, розглянути справу без участі відповідачів та їх представника. Крім того, зазначив, що відповідачі заперечують щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу.
В зв`язку з тим, що учасники справи в судове засідання не з`явились фіксація судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Дослідивши надані представником позивачів докази на підтвердження судових витрат та матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми права, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК України).
Судом встановлено, що 10.07.2020 року ОСОБА_1 уклав з адвокатом Фоменком С.О. договір про надання правової допомоги №056, того ж дня ОСОБА_2 уклав з адвокатом Фоменком С.О. договір про надання правової допомоги №057.
10.08.2021 року ОСОБА_1 уклав з адвокатом Фоменком С.О. додаткову угоду №1 до договору №056 про надання правової допомоги від 10.07.2020 року, того ж дня ОСОБА_2 уклав з адвокатом Фоменком С.О. додаткову угоду №1 до договору №057 про надання правової допомоги від 10.07.2020 року.
Предметом зазначених вище договорів, зокрема, є правова допомога по даній справі, а також здійснення представницьких повноважень клієнта.
У вказаних договорах зазначено, що адвокату буде сплачено винагороду в розмірі згідно додаткової угоди №1 до договору №056 про надання правової допомоги від 10.07.2020 року та додаткової угоди №1 до договору №057 про надання правової допомоги від 10.07.2020 року.
У відповідності до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
За приписами ч.3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст.903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною другою статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України).
Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: 1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі; 2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; 3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; 4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; 5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; 6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає суду можливості пересвідчитись у співмірності розміру адвокатського гонорару, як того вимагає ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст.27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Відповідно до частини першої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Верховний Суд у своїй постанові від 12.02.2022 у справі №648/1102/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність постановлення додаткового рішення по справі та стягнення з відповідачів на користь позивачів витрат пов`язаних з розглядом справи.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до приписів ст.141 ЦПК України з відповідачів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 необхідно солідарно стягнути документально підтвердженні витрати на правову допомогу в сумі 30 000 гривень.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 адвоката Фоменка Сергія Олександровича про стягнення судових витрат сплачених позивачами по справі у зв`язку з розглядом цивільної справи № 679/1040/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування частки квартири і скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень.
Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 гривень.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Р.М. Стасюк