Провадження №2/523/2488/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"27" лютого 2023 р. м.Одеса
Суворовський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Дяченко В.Г.,
секретаря судового засідання - Мішаглі Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою,-
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, в розмірі 18 856,56 грн. та судових витрат, пов`язаних з оплатою судового збору у розмірі 2 270,00 грн.
Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 квітня 2020 року о 10:30 год. на 14 км автодороги Р-27 «Одеса-Іванівка» між с. Протопопівка та с. Набережне, рухаючись в напрямку с. Набережне , ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Volvo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 02 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.
На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб марки «Volvo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «Hyundai», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , склала 18 214,69 грн., однак дана сума була зменшена МТСБУ (відраховано суму ПДВ), в результаті чого позивачем потерпілій особі було відшкодовано шкоду з фонду захисту потерпілих у розмірі 17 306,56 грн.
Ніяких дій зі сторони відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було, що і стало підставою для звернення до суду.
Від представника Моторно (транспортного) страхового бюро України надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Так встановлено, що транспортний засіб марки «Hyundai», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.14).
Транспортний засіб мари «Hyundai», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , забезпечений полісом серії АО № 4755478 (а.с.12).
Судом також встановлено, що 18 квітня 2020 року о 10:30 год. на 14 км автодороги Р-27 «Одеса-Іванівка» між с. Протопопівка та с. Набережне, рухаючись в напрямку с. Набережне , ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Volvo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не обрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Hyundai», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 02 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.5).
У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.
За ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно п.5, ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної безпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
П.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за №6 зі змінами та доповненнями зазначає, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених ст.456 ЦК. А п.4 Постанови вказує, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо).
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до вимог статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.
На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб марки «Volvo», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Як передбачено ч.1, ст.5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі. Частина 1, ст.6 цього ж Закону зазначає, що оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікаційне свідоцтво оцінювача відповідно до вимог цього Закону. А ч.2, ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» продовжує, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.
Однак, дана сума зменшена МСТБУ (відраховано суму ПДВ) і складає 17 306,56 грн. Випадки і підстави відрахування суми ПДВ передбачені Законом. Згідно положень Закону (п.36.2 ст.36), якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання МТСБУ документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Потерпілою стороною доказів відновлення транспортного засобу на СТО, яка є платником податку на додану вартість, в МТСБУ не надано.
Крім того, позивачем було понесені додаткові витрати на встановлення розміру збитку, які склали 1 550,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1480263 від 16 липня 2020 року (а.с.20).
Згідно з вимогами ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є гарантом відшкодування шкоди.
За п. 41.1 «а» ст. 41 цього Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
За ст. 22 п. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Як передбачено п. 38.2 ст. 38 Закону, МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Частиною 1 ст. 1191 ЦК України, також, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
Згідно із ст.141 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений при подачі позовної заяви позивачем.
Керуючись ст. ст. 1188, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10-13, 76- 81, 95, 141, 223, 229, 258, 259, 263 - 265, 273, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Позов Моторно (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою - задовольнити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.
Повне судове рішення складено 27.02.2023 року.
Суддя: