ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/32/23 Справа № 758/1366/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Лаченкової О.В.

суддів Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Піменовій М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року

по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів за вкладом і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» (зараз АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів за вкладом і моральної шкоди, позовні вимоги не змінювалися, але доповнювалися і уточнювалися.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначала, що у позивача є один депозитний вклад в АТ КБ «ПриватБанк», строк договору закінчився, але кошти вкладу банк не повертає, не виконує вимоги договору і закону, завдана моральна шкода та позивач вимушений звертатися до суду з позовом про стягнення грошових коштів вкладу, відсотків і пені. Відповідач, який здійснював діяльність на території республіки Крим, тривалий час не виконував зобов`язань, що випливають із договору банківського рахунку, в тому числі відповідачем не виконані зобов`язання за договором перед позивачем, зобов`язання не тільки в частині повернення суми коштів в порядку, встановленому договором ПАТ КБ «Приватбанк» не виконані, але і нарахованих відсотків.

З посиланням в тому числі і на ст. 509, 512, 525, 526, 1068, 1074, 1075 ЦК України, позивач вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» не виконав належним чином свої зобов`язання щодо повернення належних позивачу коштів вкладу разом із нарахованими відсотками згідно умов договорів, що є порушенням вимог чинного законодавства, умов укладеного договору та законних прав позивача. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути йому його гроші за вказаним вкладом, договором, але відповідач цього не зробив, чим порушив його права, в добровільному порядку спір не вирішено. Отже, на сьогодні відповідач фактично відмовився від виконання взятих на себе зобов`язань, безпідставно посилаючись на неіснуючі обставини, що нібито унеможливлюють повернення позивачу суми вкладів, разом із нарахованими відсотками. Вважає такі дії відповідача не законними, позивачу фактично завдана матеріальна і моральна шкода та просив стягнути з відповідача на виконання умов укладених між ними договору суми вказаних в позові коштів по вкладам, повернути кошти згідно відповідей банку про баланс рахунків і розрахунків самого позивача, з урахуванням відсотків річних і витрат позивача, задовольнивши позов в повному обсязі.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в вигляді суми залишку вкладу в сумі 17 405 доларів США, відсотки за користування вкладом в сумі 2058,86 доларів США і пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 17405 доларів США, всього 36 868,86 доларів США.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 1 280 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів за вкладом і моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа ТОВ ФК «Фінілон» відмовити повністю.

У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року просить апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року залишити без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню в оскаржувальній частині з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, переконливих доказів на спростування позиції позивача відповідач суду не надав, його позовна заява ґрунтується на законі.

Але з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено що 03 лютого 2014 року позивач ОСОБА_1 через уповноважену особу, який діяв на підставі довіреності, ОСОБА_1 уклала з Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» договір банківського вкладу (депозиту) по програмі «Стандарт» в іноземній валюті.

На виконання умов договору банк прийняв, а вкладник передав в управління банку грошові кошти у сумі 17 405.37 доларів США строком на 6 місяців включно зі сплатою процентів. Термін повернення суми вкладу з нарахованими відсотками - 04 серпня 2014 року.

Документи, що стосуються банківського вкладу ОСОБА_1 знаходились у довіреної особи ОСОБА_1 , який на той час працював та мешкав на території АР Крим.

Після окупації АР Крим та після вчинення щодо ОСОБА_1 протиправних дій, на початку квітня 2014 року ОСОБА_1 змушений був звільнитися та виїхати з півострова.

Зважаючи на такі обставини, залишаючи тимчасово окуповану території АР Крим, значну частину документів ОСОБА_1 змушений був залишити, серед яких були і примірники договорів банківського вкладу ОСОБА_1 , укладені з ПАТ КБ «Приватбанк». Також в квітні 2014 р. інформація про рахунки відкриті в ПАТ КБ «Приватбанк» зникла в сервісі "Приват24".

Після окупації АР Крим, позивач проживав за межами території України, а довірена особа ОСОБА_1 проживав за місцем своєї реєстрації в м.Донецьк. На той час, коли спливав термін вкладів, почалися бойові дії, банки припинили свою діяльність, пошта також фактично не працювала вже на той час, що унеможливлювало звертання до банку шляхом листування.

Коли довірена особа ОСОБА_1 зміг виїхати з зони антитерористичної операції, він неодноразово звертався у різні відділення ПАТ КБ «Приватбанк» в м.Києві та за телефонами "гарячої лінії" 3377 та НОМЕР_1 . Співробітники банку не надавали позивачу ніякої інформації тільки повідомляли, що всі питання знаходяться у стадії вирішення.

Так, 01 грудня 2014 року довіреною особою ОСОБА_1 було направлено на ім`я відповідача заяву, в якій він просить надати виписки за вкладним рахунком та повернути вклад. У цій заяві ОСОБА_1 просив банк видати екземпляр договору, який було укладено з банком, виписку за рахунком та повернути вклад. Однак ця заява відповідачем була проігнорована, що є порушенням норм Цивільного законодавства та Закону України «Про звернення громадян».

У березні 2015 року відповідач надіслав ОСОБА_1 лист №20.1.0.0.0/7-20150310/3889 від 13 березня 2015 року в якому була інформація, що банк не може виконати вимоги позивача у зв`язку з тим, що відповідач не працює на території АР Крим. Така відповідь відповідача суперечить чинному законодавству України, а також фактичним обставинам справи, т.я. договір укладався з ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться за адресою: вулиця Набережна Перемоги, б. 50, місто Дніпропетровськ, 49094, таким чином позивач має взаємовідносини не з якимось відділенням в АР Крим, а з самою юридичною особою, яка знаходиться на території підконтрольній державним органам влади України.

Станом на дату подання позовної заяви відповідачем не сплачено жодної копійки. Загальний залишок вкладу складає 17 405.37 доларів США, який не повернуто до цього часу. Це сума залишку без врахування нарахованих відсотків. Позивач вважаємо дії відповідача такими, що порушують положення договору, законодавство та права позивача як споживача, йому завдана моральна шкода.

Також, на підтвердження факту укладання договору, АТ КБ «ПриватБанк» надало у якості доказу щодо переведення грошових коштів позивача на нового боржника (ТОВ «ФК «Фінілон») Витяг з електронного додатку «Приложение 1 (Реестр Кредиторов) к договору перевода долга № б.н. от 17.11.2014» від 08.07.2020 р. за підписом головного бухгалтера АТ КБ «ПриватБанк» Ярмоленко В.В., з якого вбачається, що на ТОВ «ФК «Фінілон» банком переведено суму коштів за договором №SAMDN4147 від 17.11.2014 року у загальному розмірі 17418,14 доларів США, що складається з суми вкладу та нарахованих відсотків, про що зазначено у Довідці АТ КБ «ПриватБанк» від 08.07.2020 р. за підписом головного бухгалтера АТ КБ «ПриватБанк» Ярмоленко В.В., оригінал якої наданий Банком до справи (а.с.185-189 т.2).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

У статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя припинено на підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 06 травня 2014 року № 260. Так, згідно з пунктом 5 цієї постанови банкам, серед яких зазначено ПАТ КБ «ПриватБанк», визначено припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України.

Відповідно до ч.3 ст.95 ЦК України філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Припинення діяльності філії не впливає на обсяг зобов`язань банку відповідно до чинного цивільного законодавства.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що саме юридична особа, а не її філія чи її відокремлений підрозділ має виконувати зобов`язання за укладеними такою юридичною особою договорами та правочинами.

Водночас, зобов`язання за укладеними договорами повинна виконувати особа, яка є належним виконавцем та боржником у відповідному зобов`язанні.

У відповідності до вимог ст.56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банк зобов`язаний мати власний веб-сайт та розміщувати на ньому інформацію, визначену законами, нормативно-правовими актами Національного банку України, а також нормативно-правовими актами Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Банк несе відповідальність за актуальність та достовірність інформації, розміщеної на його веб-сайті.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, у відповідності до ст.633 ЦК України, є публічним договором.

Згідно ст.5 «Забезпечення доступу до інформації» Закону України «Про доступ до публічної інформації» вбачається, що доступ до інформації забезпечується шляхом систематичного та оперативного оприлюднення інформації: 1) в офіційних друкованих виданнях; 2) на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет. Отже, вся розміщена інформація на офіційному сайті АТ КБ «ПриватБанк» є достовірною, актуальною, офіційною, публічною, відкритою та містить всі редакції Умов та правил надання банківських послуг, які діяли та були чинними в Банку, починаючи з редакції від 01.09.2013 р. (https://privatbank.ua/terms).

АТ КБ «ПриватБанк» у даній справі посилається на відповідні пункти Умов та правил надання банківських послуг (п. 1.1.7.58 та п. 1.1.7.59), які розміщені на офіційному сайті ПриватБанка та викладені в редакції від 01.06.2014 р., що містяться в розділі „архів договорів.

На підставі зазначених пунктів Умов та правил надання банківських послуг, 30.01.2015 року на офіційному сайті Банку за посиланням https://conditions-and-rules.privatbank.ua/news/74/?lang=ru було розміщене повідомлення для клієнтів Банку з наступним змістом:

«У зв`язку з анексією АР Крим і зупиненням діяльності Банка на цій території в розділ "1.1.7. Додаткові положення" Умов та правил надання банківських послуг внесені зміни про порядок взаємодії за договорами Клієнта з Банком. У разі невиконання Клієнтом обов`язків, передбачених п.1.1.7.59 цих Умов та Правил, подальша взаємодія по договору Клієнта з Банком буде здійснюватись з Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Фінілон", що розташоване за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд. 32. У разі незгоди Клієнта з переводом боргу, свої письмові заперечення Клієнт направляє Банку в строк до 15.02.2015 р. Ненадання Клієнтом заперечень у вказаний в цьому пункті строк, підтверджує здійснення Банком переводу боргу по договорам Клієнта на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Фінілон" зі згоди Клієнта».

Згідно ст.520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (абз.1 ч.1 ст.638 ЦК України) та підставою недійсності правочину Закон (ч.1 ст.215 ЦК України) визначає недодержання сторонами в момент його вчинення вимог, встановлених ч.1-3, 5-6 ст.203 ЦК України. Оскільки, Кредитор (вкладник) не є стороною договору про переведення боргу, а Закон не надає згоді кредитора правовстановлювального значення у договорі про переведення боргу, останній вважається укладеним згідно із законом з моменту досягнення домовленості між первісним боржником та новим боржником.

До того ж, чинним законодавством України не передбачено внесення будь-яких змін до договору банківського вкладу відносно переведення боргу на іншу особу, оскільки укладання договору про переведення боргу не передбачає внесення будь-яких змін до депозитного договору, а лише юридично змінює боржника за цим договором. Отже, кредитор не набуває правового статусу сторони договору про переведення боргу, не стає носієм нових та додаткових для себе, прав та обов`язків.

Закон також не регламентує чіткої та однозначної форми, у якій надається згода кредитора на переведення боргу. Стаття 521 ЦК України регламентує лише форму правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні, тобто самого договору про переведення боргу, але не форми погодження кредитора на таке переведення. Отже, не заборонено висловлювати згоду усно або шляхом вчинення конклюдентних дій. А відтак, щодо способу виявлення та вираження волевиявлення Кредитором чинне законодавство не встановлює жорстких рамок, обмежуючи його обов`язковою письмовою формою.

Враховуючи наведені факти, обставини та надані стороною відповідача докази та документи, колегія суддів дійшла висновку, що отримана від позивача згода на переведення боргу на нового боржника (ТОВ „ФК „Фінілон) у спосіб „мовчазної згоди та неподання (не висловлення) позивачем у встановлений строк своєї незгоди щодо переведення її коштів на іншу юридичну особу, відповідає вимогам Закону та є правомірними діями первісного боржника.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права.

У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що внаслідок укладання 17.11.2014 року між ПАТ КБ „ПриватБанк та ТОВ „ФК „Фінілон договору переведення боргу за зобов`язаннями банку щодо виплати коштів за договором банківського вкладу, який є предметом спору у даній справі, АТ КБ „ПриватБанк з 17.11.2014 року не несе жодних зобов`язань за таким договором, а тому ТОВ „ФК „Фінілон є новим боржником у відповідності до умов договору про переведення боргу від 17.11.2014 р (а.с.185 186 т.2).

Відповідно ч.1 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. У відповідності до вимог ст.51 ЦПКУ належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним Відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню, що передбачено п.1 ч.1 ст.189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не може вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, та прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується, тобто належного відповідача.

Встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, про що наголошує пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів дійшла висновку, що АТ КБ „ПриватБанк не є належним відповідачем у даній справі та позов пред`явлений позивачем не до тієї особи. Враховуючи той факт, що права позивача АТ КБ «ПриватБанк» не порушуються та не оспорюються, оскільки зобов`язання за договором банківського вкладу повинен виконувати з 17.11.2014 р. ТОВ «ФК «Фінілон», не вбачається правових підстав для задоволення позовних вимог до АТ КБ «ПриватБанк».

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ КБ ПриватБанк підлягає задоволенню, а рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року скасуванню.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів за вкладом і моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати понесені Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", що складаються з судового збору за звернення з апеляційної скаргою у розмірі 13 215,00грн., компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" - задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 листопада 2020 року - скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" про захист прав споживачів, стягнення грошових коштів за вкладом і моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати понесені Акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк", що складаються з судового збору за звернення з апеляційної скаргою у розмірі 13 215,00грн., компенсувати за рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова