Справа № 553/6112/22
Провадження № 2/553/1670/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.03.2023м. Полтава

Ленінський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Грошової Н.М.

за участю секретаря судового засідання Левицької В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 12 590,57 грн,

в с т а н о в и в :

16.11.2022 представник Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернувся до Ленінського районного суду міста Полтави з позовною заявою, в якій просить солідарно стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги теплопостачання з 01.06.2019 року по 01.12.2021 року у розмірі 10522,17 грн., а також за період 21.07.2019 по 01.02.2022 нараховано 3% річних у сумі 450,48 грн., інфляційні витрати у сумі 1175,42 грн., а всього стягнути 12590,57 грн., а також судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що правовідносини між сторонами у справі врегульовані договором від 15.08.2018. Предметом даного договору є надання послуг послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , загальною опалювальною площею 55 кв.м. Відповідачі, які проживають за вказаною адресою, не сплачують кошти за надані їм послуги теплопостачання, в зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 10522,17 грн. за період з 01.06.2019 по 01.12.2021.Зазначене стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано за період 21.07.2019 по 01.02.2022 3% річних у сумі 450,48 грн., інфляційні витрати у сумі 1175,42 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Полтави від 09.12.2022 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі, призначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачем ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає. Що частково погоджується з даним позовом, в частині заборгованості на суму 10522, 17 грн., яка виникла по причині погіршення фінансового стану її родини у період початку військової агресії російської федерації, втрати роботи. Відповідач заперечує в частині нарахування інфляційних витрат та 3% відсотків річних, оскільки згідно постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати за житлово-комунальні послуги в період воєнного стану», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нараховувати та стягувати неустойку (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахування на заборгованість, утворену за несвоєчасну та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. У зв`язку з чим, просила задовільнити позов частково в сумі 10522,17 грн., відмовити у нарахуванні штрафних санкцій. Врахувати її обмежену платоспроможність, розстрочити погашення основного боргу в сумі 10522, 17 грн. на термін шість місяців, рівними частинами. Судові засідання по справі провести без її участі, враховуючи її відзив на позов.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив. В якій зазначає, що підприємство вважає, що заперечення викладені у відзиві на позовну заяву є безпідставними та необґрунтованими, а позовні вимоги підприємства правомірними та такими, що підлягають до задоволення. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зобов`язання по сплаті за послуги з теплопостачання кв. АДРЕСА_2 , ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вимушено було звернутися до суду. 16.11.2022 року скориставшись своїм правом підприємство звернулось до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.06.2019 по 01.12.2021 з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних на загальну суму 12590,57 грн. Відповідно до виписки з домової книги КП «ЖЕО№ 2» від 14.08.2018 за адресою: АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані дві особи, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , які є споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідно до п. 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, закріплено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води плата послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання гарячої води ( підігріву води) - з розрахунку на одну особу. Зазначає, що нарахування за спожиту послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 здійснювалося підприємством за нормою споживання, з розрахунку кількості зареєстрованих у квартирі мешканців - дві особи, що підтверджується випискою з домової книги КП «ЖЕО №2» від 14.08.2018. Щодо посилання відповідача на необґрунтованість вимог в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, представник позивача зазначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок по оплаті отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, сплата трьох процентів річних від простроченої суми, так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання-від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови). На думку позивача, позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних є правомірними та повністю узгоджуються з вимогами чинного законодавства.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою щодо розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити.

Повідомлені про час та місце розгляду справи відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в судове засідання повторно не з`явилися, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомили.

Від відповідача ОСОБА_1 надійшов до суду відзив на позов, в якому вона просила слухати справу без її участі, позовні вимоги визнає частково.

Відповідно до частини 4 статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, судом не здійснювалося.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, відзив на позов, відповідь на відзив, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Стаття 11 ЦК України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов`язків. Крім договорів і інших угод цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 15.08.2018 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 ., є споживачами послуг теплопостачання, які надаються Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» за вказаною адресою відповідно до укладеного договору.

Відповідачеві ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 02.08.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 3157, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського округу Дяченко В.А.

Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Нормами статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Індивідуальний споживач, серед іншого, зобов`язаний також: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

З аналізу положень статей 11, 319, 322, 509, 526, 610 ЦК України, норм Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» в їх системному взаємозв`язку вбачається, що кожен власник квартири в будівлі несе обов`язок з утримання власного майна, приміщень загального користування та прибудинкової території.

Наведена правова позиція підтверджена сталою судовою практикою (постанова Верховного від 18березня 2019року у справі №210/5796/16-ц; від 22січня 2020 року у справі №201/9729/18).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім, випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно статті 162 ЖК України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг теплопостачання не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги за період з 01.06.2019 до 01.12.2021 у розмірі 10522,17 грн.

Обґрунтування зазначеної заборгованості міститься у розрахунку (додається), де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати.

Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст.611 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст.625 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що відповідачі у справі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг теплопостачання, які надає позивач Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго».

За вказаною адресою Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за особовим рахунком, заборгованість відповідачів зі сплати послуг, які надає ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», становить у розмірі 10522,17 грн за послуги водовідведення за період з 01.06.2019 року по 01.12.2021 року.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Щодо посилання відповідача ОСОБА_2 на постанову КМУ № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати за житлово-комунальні послуги в період воєнного стану» та необґрунтованість вимог про стягнення щодо з відповідачів 3% річних у сумі 597,41 грн., інфляційних витрат у сумі 1470,99 грн., суд зазначає наступне.

Оскільки згідно даної постанови, до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Однак, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.06.2019 по 01.12.2021 у розмірі 10522,17 грн. та у зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховано за період 21.07.2019 по 01.02.2022 3% річних у сумі 450,48 грн., інфляційні витрати у сумі 1175,42 грн., ще до ведення в Україні воєнного стану та набрання чинності постанови КМУ № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати за житлово-комунальні послуги в період воєнного стану».

Враховуючи викладене, позивачем нараховано за період 21.07.20119 по 01.02.2022 до стягнення з відповідачів 3% річних у сумі 597,41 грн., інфляційні витрати у сумі 1470,99 грн., які також підлягають солідарному стягненню з відповідачів.

У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку докази на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги водовідведення за період з 01.04.2017 року по 31.07.2021 року у розмірі 13686,83 грн., а також 3% річних у сумі 450,48 грн., інфляційні витрати у сумі 1175,42 грн.

Окрім цього, відповідачем ОСОБА_1 заявлено клопотання про розстрочення погашення основного боргу в сумі 10 522,17 на термін шість місяців рівними частинами, у зв`язку з її обмеженою платоспроможністю.

Щодо клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду, суд зазначає, що питання про відстрочку або розстрочку виконання може вирішуватися судом у порядку статті 267 ЦПК України або після відкриття виконавчого провадження.

Суд, керуючись критерієм настання обставин, які ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення, у кожній конкретній справі з врахуванням всіх особливостей ситуації, вирішує питання про їх наявність чи відсутність, а також вирішує питання про наявність чи відсутність причин, які перешкоджають виконанню рішення суду та за своїм внутрішнім переконанням оцінює наявні у справі докази.

Так, суд приходить до висновку, що вказане клопотання є необґрунтованим, оскільки відповідачем не наведено доводів та не надано конкретних доказів наявності в сім`ї виняткових обставин, які б дозволили суду задовольнити заяву про розстрочку виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 530, 625, 626 ЦК України, ст.ст. 64, 67, 68, 162 ЖК України, керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76, 81, 82, 89, 131, 141, 247, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання в сумі 12590,57 грн. задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.06.2019 року по 01.12.2021 року в розмірі 12 590 (дванадцять тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 57 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судовий збір у сумі 2 481,00 грн., в рівних частинах по 1 240 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 копійок з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно ч. 3 ст. 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст постанови складений 28.03.2023.

Позивач: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», адреса місцезнаходження: 36008, м. Полтава, вул. Комарова, буд. 2а, ;

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Головуючий суддя: Н.М. Грошова