Справа № 758/3280/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року суддя Подільського районного суду м.Києва Скрипник О. Г. , розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пономаренко Анжеліки Євгенівни про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавське Сонечко» про стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Пономаренко А.Є. звернулась до Подільського районного суду м. Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Полтавське Сонечко» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Адвокат Пономаренко А.Є. просить суд забезпечити майбутній позов ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на грошові кошти на усіх рахунках ТОВ «Полтавське Сонечко» в межах заборгованості по заробітній платі в розмірі 449 972, 23 грн..

У заяві зазначає, що ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовом до ТОВ «Полтавське Сонечко» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується:

накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

забороною вчиняти певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно п. 6 зазначеної Постанови, особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, як вбачається з позовної заяви, предметом позову є стягнення з відповідача заборгованості заборгованості по заробітній платі в розмірі 449 972, 23 грн..

Суд не вбачає підстав для накладення арешту на грошові кошти, то суд також не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи з наступного.

Виходячи зі змісту положень п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві.

Тобто, суд в цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями ч. 1 ст.151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено зокрема: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

З наведеного випливає, що відомості про те, на які саме кошти позивач просить накласти арешт, на яких рахунках, в якій сумі та в яких банківських установах перебувають грошові кошти відповідача, є необхідними для забезпечення позову.

Разом з тим, звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, належні відповідачу на праві власності, позивач та його представник не надали доказів щодо вищевказаних обставин.

Відсутність відомостей про місцезнаходження коштів, номерів рахунків відповідача та їх розмір також не дає змоги визначити співмірність засобів забезпечення позову із заявленими вимогами. Також, відсутність цих даних призведе до фактичного невиконання забезпечення у зв`язку відсутністю відомостей про грошові кошти, належних відповідачу.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення даної заяви, оскільки представником позивача не доведено, що заявлені вимоги є співмірними даним видам забезпечення позову. Також, позивачем не надано належних доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення даної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 157 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Пономаренко Анжеліки Євгенівни про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавське Сонечко» про стягнення заборгованості по заробітній платі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяО. Г. Скрипник