Номер провадження 2/754/2061/23
Справа №754/1815/23
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 28.06.2023)

28 червня 2023 року м. Київ, Деснянський районний суд м. Києва, суддя: О. Грегуль, секретар судового засідання: І. Вакуленко,

Акціонерне товариство «Сенс Банк» - позивач

ОСОБА_1 - відповідач

Вимоги позивача: стягнення заборгованості за ст. 625 ЦК України

Ременюк Т.В. - представник/адвокат позивача

ВСТАНОВИВ:

Позивачем до суду подано позов, який на виконання ухвали суду від 09.02.2023 про залишення позову без руху з наданням строку для усунення недоліків подавався в новій редакції та в якому позивач на підставі ст. 625 ЦПК України просить стягнути з відповідача за невиконання договору кредиту № 013МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 20.05.2013: 183922,08 грн. - три проценти річних (сума: 32029,54 грн.) та втрати від інфляції (сума: 151892,54 грн.).

Позов до суду надійшов 09.02.2023, позивачем підписаний 16.01.2023 і на пошту зданий 06.02.2023.

Ухвалою суду від 06.03.2023 відкрито провадження у справі № 754/1815/23 за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.04.2023 витребувано завірену копію рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.08.2022 у справі № 756/5161/18.

Ухвалою суду від 08.06.2023 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про забезпечення доказів.

Внесеною про протоколу судового засідання ухвалою суду від 28.06.2023 задоволено письмове клопотання відповідача про відмову від клопотання про залучення ОСОБА_3 до участі у справі в якості другого відповідача і яке було заявлене в п. 3 прохальної частини відзиву.

Про час і місце розгляду справи всі учасники справи повідомлялись належним чином через повідомлені суду засоби зв`язку відповідно: поштою, електронною поштою, SMS, а також інформація про рух справи розміщується на офіційному сайті суду і є загальнодоступною.

У судовому засіданні відповідач позов не визнав та не заперечував проти розгляду справи за відсутності позивача.

Відповідачем подано відзив з проханням відмовити в задоволенні позову.

Належним чином повідомлений позивач у судове засідання не з`явився і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надав.

Позивачем до позову додано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та окремо електронною поштою до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З урахуванням викладеного і ст. ст. 118, 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для розгляду по суті клопотання про забезпечення доказів за відсутності позивача.

Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» є АТ «Альфа-Банк», який змінив своє найменування на АТ «Сенс Банк» (позивач), що ніким не спростовувалось, а також про це вказано позові та рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 10.08.2022 у справі № 756/5161/18 з відміткою про набрання даним судовим рішенням законної сили 10.09.2022,

Згідно свідоцтва про зміну імені від 14.02.2019 відповідачем змінено прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .

Згідно укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_3 (відповідач) договору кредиту № 013МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 20.05.2013, відповідачеві надано: 283500 грн. - кредиту під проценти з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 19.05.2033.

Згідно укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» і ОСОБА_3 (іпотекодавець) нотаріально посвідченого іпотечного договору № 013МІ1-ЗАСТ від 20.05.2013, ОСОБА_3 (іпотекодавець) у забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 (відповідач) за договором кредиту № 013МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 20.05.2013 передано в іпотеку кв. АДРЕСА_1 , загальна вартість якої: 610000 грн..

13.04.2023 до суду надійшла завірена копія рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.08.2022 у справі № 756/5161/18 з відміткою про набрання даним судовим рішенням законної сили 10.09.2022.

Згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.08.2022 у справі № 756/5161/18 з відміткою про набрання даним судовим рішенням законної сили 10.09.2022, даним судовим рішенням у погашення заборгованості договором кредиту № 013МІ1 на придбання житла на вторинному ринку від 20.05.2013 звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Згідно змісту мотивувальної частини рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.08.2022 у справі № 756/5161/18 з відміткою про набрання даним судовим рішенням законної сили 10.09.2022: «З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість ОСОБА_6 за договором кредиту станом на 19.04.2018 становить 358792,73 грн. з яких 261056,25 грн. заборгованість за кредитом, 59111,42 грн. заборгованість відсотками, 10527,87 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 15224,75 грн. пеня за несвоєчасне повернення відсотків, 5233,59 грн. інфляційні втрати за кредитом, 7638,85 грн. інфляційні втрати за відсотками (т. 1 а. с. 6-9). Згідно звіту № 2776774_14032018_ВА180314-003 про незалежну оцінку вартості квартири АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_3 (що є майновим поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_6 згідно договору купівлі-продажу квартири від 20.05.2013, ринкова вартість даної квартири складає: 1042363 грн. (т. 1 а. с. 29-60). Відповідно до довідки АТ «Альфа-Банк» загальний розмір заборгованості ОСОБА_6 за договором кредиту становить: 460752,07 грн. (т. 2 а. с. 68).».

У позові поданому у справі № 754/1815/23 позивач вказує на наявність у відповідача непогашеної кредитної заборгованості в сумі: 358792,73 грн. та з якої позивачем визначена на підставі ст. 625 ЦК України сума: 183922,08 грн. - три проценти річних (сума: 32029,54 грн.) та втрата від інфляції (сума: 151892,54 грн.).

Згідно ст. 625 ЦК України, 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 21.05.2019 у справі № 916/2889/13: «36. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 37. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 38. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 по справі №686/21962/15-ц). 39. Крім того, чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, у зв`язку з чим апеляційним судом правомірно відхилено доводи скаржника про відсутність правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 625 ЦК України.».

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 27.11.2019 у справі № 340/385/17: «44. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 45. Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. 46. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі N 6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі N 14-446цс18.».

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.08.2022 у справі № 756/5161/18 з відміткою про набрання даним судовим рішенням законної сили 10.09.2022 у погашення достроково кредитної заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки, вартість якого перевищує вартість кредитної заборгованості про яку йдеться у позові поданому у справі № 754/1815/23 та з якої позивач визначав три проценти річних та втрату від інфляції.

Будь-яких конкретних правових доказів, які б свідчили, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.08.2022 у справі № 756/5161/18 не виконується з вини саме ОСОБА_7 (відповідача у справі № 754/1815/23) суду не надано.

Вищевикладене дає правові підстави для висновку, що поданий у справі № 754/1815/23 позов є повністю безпідставним.

За таких обставин у задоволенні позову відмовляється.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 1. Судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.06.2023 у справі № 754/1815/23 виправлено описку в тесті вступної та резолютивної частини рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.06.2023 у справі № 754/1815/23, а саме в прізвищі представника/адвоката позивача, тому в повному тексті рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.06.2023 у справі № 754/1815/23 прізвище представника/адвоката позивача вказується правильно.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову акціонерного товариства «Сенс Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, ) до ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Судові витрати покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: