ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/6813/20 Номер провадження 22-ц/814/1808/23Головуючий у 1-й інстанції Сугачова О.О. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 29 березня 2021 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного тексту судового рішення не зазначені) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину щодо передачі майнового паю недійсним, застосування реституції,

третя особа Обслуговуючий кооператив «Гаражно-будівельний кооператив «Ясна Поляна».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в :

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, після уточнення вимог, просив ухвалити рішення, яким:

визнати недійсним правочин від 05 січня 2018 року, вчинений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо передачі майнового паю (гаражного боксу № НОМЕР_1 ) в Обслуговуючому кооперативі «Гаражно-будівельний кооператив «Ясна Поляна»;

застосувати наслідки недійсності правочину, а саме зобов`язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 у власність майновий пай (гаражний бокс № НОМЕР_1 ) в Обслуговуючому кооперативі «Гаражно-будівельний кооператив «Ясна Поляна».

В обґрунтування заявлених вимог зазначається, що 19 січня 2015 року сталась ДТП за участю автомобіля Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в результаті чого останньому заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

ОСОБА_2 після повідомлення йому підозри за ч.1 ст.286 КК України, усвідомлюючи наслідки та бажаючи їх уникнути, вчинив правочин щодо відчуження належного йому майнового паю (гаражний бокс № НОМЕР_1 ) в кооперативі «Гаражно-будівельний кооператив «Ясна Поляна» своїй матері ОСОБА_4 .

Вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 16 травня 2019 року у справі № 546/125/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 250 000,00 грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Грецьким Д.Є. від 08 січня 2020 року відкрито виконавче провадження.

Позивач наполягав, що ОСОБА_2 уклав спірний правочин про передачу майнового паю виключно з метою уникнення матеріальної відповідальності за пред`явленим цивільним позовом у межах кримінального провадження, оскільки на момент передачі майнового паю своїй матері у ОСОБА_2 вже існував обов`язок з відшкодування шкоди.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 29 березня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок щодо предмета спору, оскільки позивач не оскаржує рішення гаражного кооперативу про виключення і прийняття у члени кооперативу, предметом спору є правочин, згідно якого ОСОБА_2 відчужив належний йому майновий пай своїй матері ОСОБА_3 .

Матеріалами підтверджується, що ОСОБА_2 , звертаючись до кооперативу із заявою про його виключення із членів кооперативу, просив передати належний йому пай саме його матері, що і було зроблено, а це вочевидь підтверджує, що між відповідачами відбулася угода (правочин) з передачі майнового паю.

Такий порядок відчуження майнового паю передбачений статутом кооперативу, копія якого долучена до апеляційної скарги, а саме п.2.1 розділу 17, згідно якого пай може бути переданий по заяві особою, яка добровільно вибула із членів кооперативу, новому члену кооперативу, який придбав у особи, що вибула, гараж в кооперативі.

З посиланням на норми ЗУ «Про кооперацію» в апеляційній скарзі зроблений висновок, що рішення загальних зборів чи іншого компетентного органу кооперативу про виключення/прийняття у члени кооперативу є лише наслідком вчиненого між сторонами правочину щодо передачі (відчуження) майнового паю.

Суд першої інстанції всупереч встановленим обставинам дійшов помилкового висновку про відсутність ознак фраудаторності правочину, вчиненого між відповідачами.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.042021 року справу передано в провадження колегії суддів Харківського апеляційного суду.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 27.05.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.06.2021 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено до розгляду в апеляційній інстанції у судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовженого строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 08.08.2022 року справу передано до провадження колегії суддів під головуванням судді Лобова О.А., суддів учасників колегії Дорош А.І., Триголов В.М.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 19 січня 2015 року ОСОБА_2 керуючи належним йому автомобілем Volkswagen Caddy, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись у світлу добу при опадах у вигляді туману зі швидкістю близько 90 км/год. по правому узбіччю автодороги Київ- Харків в напрямку м.Київ в с.Лобачі Решетилівського району Полтавської області, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого ОСОБА_1 заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

19 січня 2015 року відомості про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000019, а в подальшому склад кримінального правопорушення 07 грудня 2017 року перекваліфікований на ч.2 ст.286 КК України.

08 грудня 2017 року до Решетилівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_2 про стягнення моральної та матеріальної шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення (т.1 а.с.25).

22 грудня 2017 року ОСОБА_2 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (т.1 а.с.24).

Вироком Чутівського районного суду Полтавської області від 16 травня 2019 року у справі № 546/125/18 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначено йому покарання - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік; відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_2 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; на підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_2 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноваженому органу з питань пробації про зміну місця свого проживання та роботи; на підставі Закону України «Про амністію у 2016 р.» ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі та від відбуття додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами; цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПАТ «СК «Українська страхова група» задоволено частково; стягнуто з ПАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 57 553,54 грн в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 2 877,68 грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, а всього 60 431,22 грн; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 250 000,00 грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 982,08 грн в рахунок відшкодування витрат на проведення експертизи (т.1 а.с.34-37).

Як вбачається із копії подання старшого державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Грецького Д.Є., 08 січня 2020 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 60943885 з виконання виконавчого листа № 546/125/18 виданого 20 грудня 2019 року Чутівським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 250 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди (т.1 а.с.46-48).

Відповідно до копії повідомлення Обслуговуючого кооперативу «Гаражно- будівельний кооператив «Ясна Поляна» № 23 від 27 грудня 2017 року ОСОБА_2 є членом гаражно-будівельного кооперативу «Ясна Поляна» з 2013 року, згідно його поданої заяви та користується гаражним боксом № НОМЕР_1 , який не перебуває у приватній власності вказаної фізичної особи. Документи на право власності вказаного гаражного боксу в справах кооперативу відсутні. Розмір вказаного гаражного боксу 3,5x6 метрів (т.1 а.с.29).

Із письмової відповіді голови правління Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Ясна Поляна» - Мартиненка С.В. від 25 серпня 2020 року вбачається, що ОСОБА_2 22 жовтня 2013 року звернувся із заявою про вступ до кооперативу та набуття права користування майновим паєм (гаражний кооператив №741), який передав ОСОБА_5 припинивши своє членство в Обслуговуючому кооперативі «Гаражно-будівельний кооператив «Ясна Поляна». За час членства в кооперативі ОСОБА_2 сплачені членські внески експлуатаційні та вступний у розмірі 5 040,00 грн, а за час членства в кооперативі ОСОБА_6 сплачені членські внески експлуатаційні та вступний у розмірі 3 330,00 грн (т.1 а.с.138).

Як вбачається із копії заяви ОСОБА_2 на ім`я голови правління Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Ясна Поляна» від 28 грудня 2017 року, ОСОБА_2 просить виключити його із членів Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Ясна Поляна» за власною ініціативою, а належний йому майновий пай (гаражний бокс № НОМЕР_1 ) передати ОСОБА_3 (матері) (т.1 а.с.147).

Із копії заяви ОСОБА_4 на ім`я голови правління Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Ясна Поляна» від 28 грудня 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 просить прийняти її в члени Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Ясна Поляна», а гаражний бокс № НОМЕР_1 переданий їй ОСОБА_2 (сином) вважати її майновим паєм гаражного кооперативу (т.1 а.с.146).

Як вбачається із копії рішення правління Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Ясна Поляна» «Про зміни в складі членів гаражного кооперативу» № 1 від 05 січня 2018 року, ОСОБА_2 виключено з членів кооперативу та передано майновий пай (гаражний бокс № НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 (мати), на підставі заяви ОСОБА_2 від 28 грудня 2017 року. ОСОБА_3 включено до складу членів кооперативу та вважати, що майновий пай гаражний бокс № НОМЕР_1 переданий ОСОБА_2 (син), на підставі заяви ОСОБА_3 від 28 грудня 2017 року (т.1 а.с.143-145).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належних доказів того, що відповідач набув право власності на спірний гараж суду надано не було.

Рішення членів Кооперативу не є ані правочином, ані договором, ані угодою, а тому в розумінні ст.202 ЦК України до оспорюваного відповідачем рішення не можуть бути застосовані положення статей 203, 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, в тому числі положення статей 229-233 ЦК України на які посилається позивач, та, відповідно, не можуть бути застосовані правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На переконання апеляційного суду рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням наведених вимог закону.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Правочини можуть дво - чи багатосторонніми.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають у тому числі із договорів та інших правочинів (ст.509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ч.1, ч.3 ст.510 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить змісту такого договору (ч.1, ч.3, ч.4 ст.626 ЦК України).

Отже, за змістом наведених норм права укладений між двома і більше особами договір, який спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, та відповідно до умов якого кожна із сторін наділена взаємними правами та обов`язками, презюмує виникнення правовідносин між кредитором і боржником у розумінні загальних положень про зобов`язання (глава 47 Розділ І Книга п`ята ЦК України).

Згідно доводів позову і апеляційної скарги позивач стверджує, що між відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у січні 2018 року був укладений фраудаторний правочин з фіктивного відчуження ОСОБА_2 свого майнового паю у гаражному кооперативі на користь ОСОБА_3 .

Матеріалами справи підтверджується і визнається учасниками справи те, що у грудні 2017 року ОСОБА_2 подав до гаражного кооперативу заяву про виключення його із членів кооперативу та про передачу його пайового внеску його матері ОСОБА_3 , яка у той же час подала заяву про прийняття її у члени кооперативу. На підставі поданих заяв рішенням правління кооперативу від 05 січня 2018 року ОСОБА_2 виключено із членів кооперативу, а ОСОБА_3 включено до складу членів кооперативу, ухвалено вважати її майновим паєм гаражний бокс № НОМЕР_1 , переданий ОСОБА_2 .

У справ відсутні докази того, що ОСОБА_2 за час свого членства у кооперативі набув у власність гаражний бокс № НОМЕР_1 , право користування яким він мав як член кооперативу.

Відповідно до ст.2 З У «Про кооперацію» обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу;

пай - майновий поворотний внесок члена (асоційованого члена) кооперативу у створення та розвиток кооперативу, який здійснюється шляхом передачі кооперативу майна, в тому числі грошей, майнових прав, а також земельної ділянки.

Статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність (ст.8).

Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом.

Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу (ст.11)

Статтею 12 Закону визначені основні права члена кооперативу, до яких, зокрема належать: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб.

До повноважень зборів членів кооперативу належить, зокрема , затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства (ч.2 ст.15).

Відповідно до ст.19-1 Закону член гаражного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання гаражем коперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу гаража член гаражного кооперативу стає власником цього майна. Право власності на таке майно у члена кооперативу виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону.

Статтею 21 Закону передбачено, що пай кожного члена кооперативу формується за рахунок разового внеску або часток протягом певного періоду. Майнові внески оцінюються у грошовій формі.

У разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки натурою, грішми або (за бажанням) цінними паперами відповідно до їх вартості на момент виходу. Строк та інші умови одержання членом кооперативу своєї загальної частки встановлюються статутом кооперативу, при цьому строк одержання зазначеної частки не може перевищувати двох років, а відлік його розпочинається з 1 січня року, що настає з моменту виходу або виключення з кооперативу.

Право власності членів кооперативу - фізичних осіб на свою загальну частку успадковується.

За змістом наведених норм ЗУ «Про кооперацію» право на користування послугами кооперативу, у цьому конкретному випадку право користування гаражним боксом № № НОМЕР_1 , виникає у зв`язку із набуттям статусу члена кооперативу.

Питання про прийняття та/або виключення до (із) складу членів кооперативу відноситься до компетенції уповноваженого органу кооперативу і не пов`язується (не ставиться у залежність) від певних домовленостей між особою, яка вибуває із членів кооперативу, і особою, яка бажає вступити до членів кооперативу або приймається у члени кооперативу.

ЗУ «Про кооперацію» не передбачена можливість попереднього відчуження діючим членом кооперативу свого майнового паю іншій особі, яка бажає вступити до кооперативу, оскільки набуття, зміна чи припинення прав та обов`язків члена кооперативу, у тому числі права на пай, залежать виключно від рішення уповноваженого органу кооперативу, ухваленого відповідно до його статутних повноважень.

З наведених підстав не можна визнати обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що рішення загальних зборів чи іншого компетентного органу кооперативу про виключення/прийняття у члени кооперативу є лише наслідком вчиненого між сторонами правочину щодо передачі (відчуження) майнового паю.

В апеляційній скарзі зроблене посилання на положення статуту ОК «ГБК «Ясна Поляна» у редакціях від 22 січня 2016 року і від 23 червня 2018 року (т.2 а.с.17-71), зокрема звертається увага на п.2.4 розділу 17 (т.2 а.с.31) і п.2.1 розділу 17 (т.2 а.с.59), згідно яких пай може бути переданий по заяві особою, яка добровільно вибула із членів кооперативу, новому члені кооперативу, який придбав у особи, що вибула, гараж в кооперативі.

Зазначені положення статуту не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, так як у межах розгляду цієї справи не встановлено, що ОСОБА_2 у встановленому законом порядку набув право власності на гараж та у подальшому попередньо відчужив цей гараж ОСОБА_3 .

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що набуття ОСОБА_3 права на пай у гаражному кооперативі сталося внаслідок набуття нею статусу члена кооперативу на підставі рішення уповноваженого органу цього кооперативу, а не внаслідок укладення із ОСОБА_2 правочину із відчуження права на пай.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема стосовно фраудаторності правочину, враховуючи предмет спору і встановлені фактичні обставини, не є істотними і такими, що потребують детальних відповідей, у розумінні сталої практики Європейського суд з прав людини щодо застосування пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Отже, в апеляційній скарзі відсутні посилання на істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 29 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду безпосередньо протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 05 квітня 2023 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М.Триголов