Справа № 211/499/23
Провадження № 2/211/1114/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сарат Н.О.,

при секретарі Зоріній С.М.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.

В обґрунтування позову зазначив, що він перебував в двох зареєстрованих шлюбах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Однак шлюбні відносини між сторонами не склалися та шлюби були розірвано. Від кожного шлюбу маю дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19.02.2010 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу було винесено рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

08.02.2019 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу було винесення рішення про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму ДЛЯ ДИТИНИ відповідного віку.

В зв`язку з уникнення скрути та боргової ями, враховуючи свій майновий стан, в 2021 році, він звернувся до суду про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Оскільки офіційного працевлаштування не мав, а аліменти нараховувалися згідно середнього заробітку по регіону, що становив більше 5000 гривень. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року з нього щомісячно на кожну дитину стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів моїх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Наразі на його утримані знаходиться дві дитини та йому вкрай складно надавати обом однакову матеріальну допомогу.

Нещодавно він був мобілізований в ряди Збройних Сил України та проходить військову службу в здійсненні захисту суверенітету України проти країни агресора.

На даний час на 2023 р. прожитковий мінімум на дітей від 6 до 18 років становить в розмірі 2833 гривень і відповідно розмір аліментів повинен бути не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вважає справедливим змінити розмір аліментів, у тверду грошову суму у розмірі - 3000 тис гривень на місяць на кожну дитину. Вважає, цього буде достатньо для задоволення потреб дітей з урахуванням також їх забезпечення з боку матерів.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача адвокат Бурлаченко С.Ю. до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вимоги частини 1 статті 223 ЦПК України та надані учасниками справи заяви, суд вважає можливим розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2010 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення 02 лютого 2009 року.

Судовим наказом Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття, до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 07 лютого 2019 року.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Змінено розмір стягнення аліментів на дітей, які присуджені з ОСОБА_1 за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2010 року та судовим наказом Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2019 року. Стягнуто з ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частки від всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили, на користь ОСОБА_3 та, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/6 частки від всіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відкликано виконавчий лист, виданий на виконання рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 лютого 2010 р. по справі № 2-1208/2010, про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Відкликано судовий наказ Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 лютого 2019 р. по справі № 211/694/19 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину ( а.с. 8-9).

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки він мобілізований до лав Збройних сил України.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів, в той же час не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов?язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб?єктивних прав та обов?язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості.

Законом України від 03 липня 2018 року N 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Вказаний висновок щодо застосування норм права викладено у Постанові Верховного Суду у складі Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі N 632/580/17 та у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі N 682/3112/18.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відтак, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Такі висновки містяться у Постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №524/7388/17, від 11 вересня 2019 року у справі №662/64/18, від 05 лютого 2020 року у справі №664/252/19-ц, від 13 лютого 2020 року у справі №466/4009/18, від 27 травня 2020 року у справі №128/373/18.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зміна матеріального стану позивача, а саме призов до лав Збройних сил України, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2021 року по справі №681/15/21, від 28 травня 2021 року у справі №715/2073/20 (провадження №61-1031св21).

ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану.

Крім того, позивачем не надано доказів того, який матеріальний стан у нього був на час виникнення обов`язку сплати аліментів на утримання дітей та на день подачі даного позову до суду.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Сукупний розмір аліментів, який стягується на дітей з позивача не перевищує 50 відсотків заробітної плати ОСОБА_1 та не перевищує розмір визначений ч. 4 ст. 161 ЦПК України.

Приймаючи до уваги, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.12.2019, тому йому у позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 81, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 11 квітня 2023 р.

Суддя: Н. О. Сарат