Справа №442/239/23
Провадження №2/442/306/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Михавко І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобич в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 442/239/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів,

встановила :

Позивач звернулася з позовом до відповідача, в якому просить звільнити її від сплати аліментів, які стягуються згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.02.2022.

Позовні вимоги мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . У шлюбі у них народилось двоє синів. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.02.2022 ухвалено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частин всіх видів її заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 10.12.2021 і до досягнення дітьми повноліття. Вважає таке рішення неправомірним, оскільки неодноразово намагалась владнати спір не звертаючись до суду. Однак Відповідач не хотів та не бажає йти назустріч, оскільки це суперечить його особистим переконанням та принципам.

Зазначає, що з моменту винесення вищезазначеного рішення про стягнення аліментів, суттєво змінилися обставини, а саме, з часу оголошення в Україні воєнного стану 02.03.2022 разом з дітьми - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вона виїхала у Республіку Чехію. На даний час діти проживають та перебувають на її утриманні. Поряд з тим вказує, що відповідач до літа 2022 року перебував у Республіці Чехія, однак з ними він не жив, грошей на дітей не давав. Навпаки він вимагав від позивачки, щоб вона оплачувала йому аліменти, при цьому що діти проживають зі нею і перебувають на її утриманні. Приблизно в середині літа ОСОБА_7 виїхав на заробітки у Голандію. Матеріально ні позивачці, ні дітям він не допомагає.

На даний час рішення суду про стягнення з позивачки аліментів на користь відповідача досі залишається чинним, а тому у позивчки виникла необхідність звернутися до суду.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін 21.02.2023, про що повідомити сторони, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву.

21.02.2023 розгляд справи відкладено на 14.03.2023 у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання.

14.03.2023 розгляд справи відкладено на 30.03.2023 у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання.

30.03.2023 розгляд справи відкладено на 10.04.2023 у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Від представника позивачки надійшла заява про слухання справи у її відсутності та підтримання позову.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши причини неявки, про розгляд справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи у його відсутності не надходило, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 07.02.2022 ухвалено стягувати зі ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.12.2021 і до досягнення дітьми повноліття.

Вказане рішення було оскаржено до Львівського апеляційного суду, постановою якого 01.11.2022 рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 07.02.2022 залишено без змін.

Рішення набрало законної сили та є чинним на сьогоднішній день.

Як вбачається з документів (підтвердження) про надання житла та відміткою візи ОСОБА_1 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають у Республіці Чехія.

Як стверджує позивач та не спростовано відповідачем, останній до літа 2022 року перебував у Республіці Чехія, однак з ними він не жив, грошей на дітей не давав. Навпаки він вимагав від позивачки, щоб вона оплачувала йому аліменти, при цьому що діти проживають зі нею і перебувають на її утриманні. Приблизно в середині літа ОСОБА_8 виїхав на заробітки у Голандію. Матеріально ні позивачці, ні дітям він не допомагає. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Проте, відповідно до ч. 1ст. 8Закону України «Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.180СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно дост.273СКУкраїни якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено про те, що діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

позов задоволити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів, які стягуються згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.02.2022.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Нагірна О.Б.