Справа №591/2853/23
Провадження № 2-з/591/19/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в :

10 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовною заявою до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти за розпискою від 19 листопада 2021 року в сумі 50000 грн.

Також 10 квітня 2023 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, яку він обгрунтовує тим, що на підтвердження передачі позивачем грошових коштів в сумі 500000 грн. між сторонами було укладено договір позики, письмово оформлений у вигляді розписки від 19 листопада 2021 року. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути гроші, але до цього часу відповідач свого зобов`язання не виконав, грошові кошти не повернув, усіляко ухиляється від повернення грошових коштів запозичених у борг. Проте у власності відповідача наявне нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення торгівельно - побутового комплексу, літ. А-ІІ, загальною площею 633,4 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080).

Вищевказаний об`єкт нерухомого майна, належить відповідачу на праві приватної власності, становить значну матеріальну цінність, а у випадку задоволення позовної заяви про стягнення боргу за розпискою вказане майно зможе бути реалізованим, та від його реалізіції позивач зможе відновити своє порушене право - суть якого полягає у неповерненні відповідачем позивачу запозичених у борг грошових коштів.

Після звернення позивача до відповідача про повернення грошових коштів, отриманих за розпискою, відповідач відмовився виконувати свої зобов`язання та повідомив, що продасть наявне у нього майно та позивач після вирішення справи у суді не зможе отримати свої кошти за рахунок продажу майна, так як майна на час стягнення у відповідача не буде. Та підтвердив свої наміри - опублікувавши оголошення про продаж належного йому мана.

Позивач вважає, що з метою ухилення від виконання грошового зобов`язання, передбаченого розпискою від 19 листопада 2021 року, відповідач має намір реалізувати вказане нежитлове приміщення та уникнути повернення зазначених грошових коштів.

Посилаючись на вказане і на те, що невжиття заходів із забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у справі, дозволить відповідачу зловживати своїми правами і діяти недобросовісно по відношенню до суду та позивача, порушити законні права позивача у разі задоволення позову, просить забезпечити позов шляхом заборони відчуження нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення, торгівельно-побутового комплексу, літ. А-ІІ, загальною площею 633,4 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080) та належить на праві приватної власності ОСОБА_2 .

Заява про забезпечення позову розглянута судом в порядку ч. 1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона вчиняти певні дії.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, отриманої на виконання ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2023 року, стосовно нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 наявне обтяження у виді арешту нерухомого майна на підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 лютого 2022 року у справі № 592/1886/22.

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 лютого 2022 року у справі № 592/1886/22 заборонено відчуження нежитлового приміщення, торгівельно-побутовий комплекс літ. А-ІІ, загальна площа 633,4 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080), що належить ОСОБА_2 до вирішення справи по суті.

У відповідності до вимог ч.ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Згідно відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постановою Сумського апеляційного суду від 06 квітня 2023 року у справі № 592/1886/22 скасовано рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 січня 2023 року та прийнято постанову, якою позов Приватної фірми «Ордекс» задоволено. Вирішено витребувати із чужого незаконного володіння, в тому числі у ОСОБА_2 нежитлове приміщення, торгівельно-побутовий комплекс літ. А-ІІ, загальною площею 633,4 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080, на користь Приватної фірми «Ордекс».

Таким чином, враховуючи наявність такого, що набрало законної сили, судового рішення, яким встановлено обставини неправомірності набуття ОСОБА_2 нежитлового приміщення, відносно якого порушується питання про забезпечення позову, заявлений ОСОБА_1 спосіб забезпечення позову у виді заборони його відчуження порушить права власника зазначеного нерухомого майна.

З огляду на вказане, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150,153, 260, 261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя А.П.Сидоренко