КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Київ

справа № 757/12324/22-ц

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Немировської О.В., Рейнарт І.М.,

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Національної поліції України, Слідчого управління Відділу дізнання Національної поліції України, Відділу розгляду звернень та надання інформації Верховного Суду про оскарження бездіяльності органів слідства та прокурора,

встановив:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у даній справі.

Не погоджуючись з ухвалою, 11 травня 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи №757/12324/22-ц (провадження № 22-ц/824/10033/2023) між суддями від 12 травня 2023 року справу призначено судді-доповідачу Ящук Т.І., судді, які входять до складу колегії : ОСОБА_2, Немировська О.В.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 травня 2023 року витребувано із Печерського районного суду м. Києва матеріали цивільної справи №757/12324/22-ц, які надійшли до апеляційного суду 14 червня 2023 року.

Згідно з протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 20 червня 2023 року у справі №757/12324/22-ц (провадження № 22-ц/824/10033/2023) змінено суддю ОСОБА_2 на суддю Рейнарт І.М. Підстави автоматизованої зміни складу колегії: припинення повноважень судді ОСОБА_2

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 оскаржує різні судові рішення по різних судових провадженнях, що вирішені судами за правилами різних видів судочинства.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. ст. 24 ЦПК України, апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Згідно з ч. 1 ст. 351 ЦПК України, судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведені положення ЦПК України, судова палата Київського апеляційного суду з розгляду цивільних справ переглядає судові рішення лише ухвалені у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, до повноважень судової палати Київського апеляційного суду з розгляду цивільних справ не належить перегляд судових рішень, ухвалених в порядку іншого судочинства та вирішення кримінальних справ.

Отже, судом апеляційної інстанції приймається для вирішення питання апеляційної скарги щодо відкриття провадження лише оскарження ухвали від 01 червня 2022 року у справі № 757/12324/22-ц, що постановлена в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року подана 11 травня 2023 року, тобто після закінчення строків, установлених статтею 354 ЦПК України.

В клопотанні про поновлення строків для подання апеляційної скарги, зокрема, що стосується ухвали від 01 червня 2022 року, ОСОБА_1 посилається на те, що ухвала у справі № 757/12324/22-ц від 01 червня 2022 року отримана в приміщенні суду 06 червня 2022 року.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 червня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали - для подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин для поновлення строку на апеляційне оскарження та надати належні та допустимі докази на їх підтвердження.

19 липня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду заяву на виконання ухвали суду про усунення недоліків разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, в якому посилається на те, що копію оскаржуваної ухвали отримано 06 червня 2022 року.

Зазначає, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду в період з 06 червня 2022 року по 11 травня 2023 року є:

1. проблема зі створенням складної схеми розгляду скарг скаржника у Печерському районному суді м. Києва щодо питань потерпілої сторони зі влаштуванням плутанини зі встановленням різної кваліфікації судочинства, розірвання пакету документів на частини з розподілом справ до різних проваджень і суддів по єдиному питанню зі створенням низки пов`язаних ухвалених рішень з передачею розірваного пакету процесуальних документів по справі № 757/12324/22-ц з вже винесеною ухвалою від 1 червня 2022 року до інших суддів та інших справ, що спричинило довготривале очікування кінцевих пов`язаних рішень суду з відсутністю повного рішення по питанню вказаної проблеми;

2. введення воєнного стану на території держави Україна згідно з Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12 травня 2015 року;

3. існування надзвичайних невідворотних обставин у період між 6 червня 2022 року по 11 травня 2023 року, які офіційно засвідчуються Торгово-промисловою палатою України з 24 лютого 2022 року до офіційного закінчення об`єктивних обставин непереборної сили. У зв`язку з чим створені перешкоди до дозволеного відвідування судових установ, створені бар`єри пересування по іншим відповідним структурам, органам й інше у зв`язку зі влаштуванням повітряних й інших воєнних загроз безпеці населенню, інфраструктурі держави України із зупиненням графіку роботи суду й інших органів, включно з перепонами доступу до сфери послуг і ресурсів підготовки процесуальних документів (купівля ресурсних матеріалів, заправка частин канцелярського обладнання й інше) під час повітряної тривоги й інших обставин, що пов`язано з веденням воєнних бойових дій на території України згідно з повідомленням населення на підставі закону.

30 серпня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду апеляційної інстанції заяву про долучення документів до матеріалів справи, в якій посилається на подібні за змістом причини та обставини пропуску строку на апеляційне оскарженням, зазначені в клопотанні про поновлення строку, поданого 19 липня 2023 року. Крім того, в заяві ОСОБА_1 посилається на судові рішення ухвалені в порядку КПК України.

Однак, зазначені обставини не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали, враховуючи наступне.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: зокрема, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частиною 1 статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування причин поважності пропуску цього строку та зазначення доказів на підтвердження таких причин.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення скарги стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, що не залежать від волі особи.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин.

Саме на скаржника покладено обов`язок доведення наявності в нього об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав на оскарження судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувану ухвалу постановлено Печерським районним судом м. Києва 01 червня 2022 року.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року надіслано судом до реєстру 06 червня 2022 року, оприлюднено 07 червня 2022 року.

Копію оскаржуваної ухвали отримано ОСОБА_1 06 червня 2022 року (а.с.155).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено і діє на даний час.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 64 Конституції України визначено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Отже, за змістом вищевказаних норм, право людини на судовий захист не може бути обмежене, тому суди під час воєнного стану працюють у штатному режимі з певними обмеженнями.

Таким чином, оскаржувана ухвала від 01 червня 2022 була постановлена судом першої інстанції уже під час дії воєнного стану, та після відновлення роботи судів у місті Києві у звичайному режимі.

Однак, саме по собі введення воєнного стану на території всієї держави, який продовжений і на теперішній час, без посилання скаржника на конкретні обставини, які були об`єктивно непереборними, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість саме позивачу своєчасному зверненню до суду у визначений законом строк, не може бути безумовною підставою для поновлення строку.

При цьому, Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 було підписано 24 лютого 2022 року, і він продовжує свою дію і на даний час, у зв`язку з чим посилання скаржника про неможливість подання апеляційної скарги у передбачений законом строк через оголошення в Україні воєнного стану, не може розцінюватися як поважна причина пропуску строку.

Воєнний стан є поважною причиною пропуску строків, утім оцінка причин пропуску строку є індивідуальною, у межах справи, яка розглядається. Скаржником не вказано конкретних обставин, які унеможливлювали подання апеляційної скарги або підтверджували наявність перешкод у поданні апеляційної скарги та не наведено обґрунтованих доводів щодо неможливості протягом розумного строку подати апеляційну скаргу, в тому числі засобами електронного зв`язку.

З матеріалів справи вбачається, що копію оскаржуваної ухвали отримано ОСОБА_1 06 червня 2022 року, однак з апеляційною скаргою звернулась лише 11 травня 2023 року, пропустивши строк, встановлений ст. 354 ЦПК України

Будь-яких поважних обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання ОСОБА_1 процесуальних дій протягом установленого законом строку та протягом 11 місяців, у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження від 19 липня 2023 року та у заяві від 30 серпня 2023 не зазначено.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18) здійснено тлумачення норм ЦПК України з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ та зроблено висновок про те, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Саме лише посилання на те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі посилання тільки на наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Зазначене процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими доказами. Під час воєнного стану поновленню підлягають лише процесуальні строки, порушені з поважних причин (повітряна тривога, відсутність електрозабезпечення, неможливість використання транспорту, ракетне чи інше збройне ураження території, де знаходиться скаржник та/або відповідний орган, окупація вказаної території тощо).

У постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 930/2360/21 (провадження № 61-6172 св 22) зазначено, що запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку.

Разом з тим, питання поновлення строку на оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, адже такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 грудня 2021 року у справі № 756/10191/20 (провадження № 61-10617св21), від 05 вересня 2022 року у справі № 697/2360/21 (провадження № 61-4902св22), від 14 вересня 2022 року у справі № 200/21749/17 (провадження № 61-4826св22), в ухвалі від 05 серпня 2022 року у справі № 201/5579/20.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) викладено такі правові висновки: «введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».

Разом з тим, конкретно визначені обставини, пов`язані з введенням воєнного стану, які об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу суду протягом 11 місяців з дня її отримання - нею в заяві не зазначені.

При цьому, будь-яких інших обставин, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання процесуальних дій протягом установленого законом строку, ОСОБА_1 не наведено.

Враховуючи викладене, клопотання про поновлення строку та заява не містять поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану і унеможливили виконання ОСОБА_1 процесуальних дій протягом установленого законом строку, тому підстави для поновлення строку відсутні.

Посилання скаржника на «складну схему розгляду скарг судом» неможливо визнати поважною причиною пропуску строку, оскільки у даному випадку оскаржується ухвала про відмову у відкритті провадження у цивільній справі, строк оскарження якої чітко визначений процесуальним законодавством та не потребує «очікування кінцевих пов`язаних рішень суду».

Доводи скаржника на значну кількість повітряних тривог, що були оголошені у місті Києві та спричиняли тимчасове зупинення роботи суду, також не можуть бути прийняті до уваги з огляду на тривалість пропуску строку на апеляційне оскарження (11 місяців).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

У справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що сама концепція «поважних причин» не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов`язує щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (MPP GOLUB v. UKRAINE, № 6778/05, єспл, від 18 жовтня 2005 року). Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо, зокрема, наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 358 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 01 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Національної поліції України, Слідчого управління Відділу дізнання Національної поліції України, Відділу розгляду звернень та надання інформації Верховного Суду про оскарження бездіяльності органів слідства та прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Немировська О.В.

Рейнарт І.М.