Справа №442/1549/23
Провадження №2/442/504/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючої судді Павлів З.С., розглянувши в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння і довіри. Просить стягнути судові витрати в розмір 1073 грн. сплаченого судового збору, а також 3000 грн. витрат за послуги адвоката.

Процесуальні дії суду:

13.03.2023 судом здійснено запит до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області щодо місця проживання відповідача.

Ухвалою судді від 13.03.2023 прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

21.03.2023 на адресу суду надійшла відповідь від Центру надання адміністративних послуг щодо адреси реєстрації відповідача.

06.04.2023 представник відповідача адвокат Возняк В.Й. подав до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що ОСОБА_2 категорично незгідний з підставами позову та обставинами, викладеними у позовній заяві. Зазначені позивачкою обставини є надуманими. Крім цього, вважає, що сума судових витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн. є неспівмірними із наданими послугами, оскільки складання позовної заяви про розірвання шлюбу на неповних 2-х сторінках, де в основному міститься інформац3ія про норми права не може становити 3000 грн. До позовної заяви долучено акт виконаних робіт, а якому зазначається: 3000 грн. за вивчення матеріалів справи, надання консультацій, відпрацювання тактики захисту, збір доказів у справі та підготовка позовної заяви. Однак, до позовної заяви не додано доказів, з яких можна встановити, які саме матеріали справи вивчав адвокат. Також є непідтвердженими збирання доказів. Вважає, що відпрацювання тактики захисту взагалі відсутня. Крім цього ,вважає, що позивачем не подано суду розрахунку суми судових витрат, що є підставою для відмови в цій частині позову.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено:

Подружжя сторін зареєструвало шлюб 13.04.2006 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №139. (серія НОМЕР_1 , видано повторно)

За час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_3 .

Оцінка суду.

Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до вимог ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи вищенаведене, аналізуючи докази у справі, оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки спільне життя у сторін не склалося, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Даний висновок суду кореспондує із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові №761/33261/16-ц від 26.11.18 про те, що суд не може примушувати подружжя проживати разом, цікавитися їх приватним життям, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків, а надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути 1073 грн. понесених судових витрат пов`язаних з оплатою судового збору.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.3 ст.133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Так, судом встановлено, що позивачем у поданій позовній заяві заявлено про витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст.137 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Судом встановлено, що 07.03.2023 між ОСОБА_1 та адвокатом Ловінською С.С. укладено договір про надання правових послуг №11/23.

Згідно додатку до договору про надання правових послуг адвоката, укладений з ОСОБА_1 та акту виконаних робіт вартість правових послуг адвоката визначено 3000 грн. за: вивчення матеріалів справи, надання консультацій, відпрацювання тактики захисту, збір доказів у справі, та підготовку позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зважаючи на викладене, враховуючи предмет позову, незначну складність справи, час витрачений адвокатом для надання послуг, з урахуванням обсягу роботи, та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для його виконання фахівцем у галузі права, з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає, що сума 3000 грн. за надання консультацій та підготовку позовної заяви не є співмірною, а тому приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 2000 грн., що за даних обставин справи буде справедливим і співмірним.

Таким чином суд вважає можливим задовольнити вимогу про стягнення витрат за надання правових послуг адвоката частково у розмірі 2000 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 264 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 13.04.2006 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дрогобичі Дрогобицького району Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №139.

Стягнути зі ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1073 гривні сплаченого судового збору та 2000 гривень витрат на правничу допомогу.

В решті позову відмовити.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Дрогобицького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , Львівської області

Суддя Павлів З.С.