Постанова

Іменем України

21 червня 2023 року

м. Київ

справа № 178/976/21

провадження № 61-1773 св 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Божедарівська селищна рада Кам`янського району Дніпропетровської області;

третя особа - Криничанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області;

особа, яка подала апеляційну скаргу, - керівник Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Канурної О. Д., Космачевської Т. В., Халаджи О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області, третя особа - Криничанська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про встановлення факту родинних відносин, визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом.

Позовна заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , родинні відносини з якою підтверджено відповідними доказами. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, зокрема, на земельну частку (пай) у розмірі 7,51 умовних кадастрових гектарів на землях КСП «Правда», в адміністративних межах Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області.

Вказував, що за життя його мати була членом колгоспу «Правда», який рішенням загальних зборів згідно з протоколом від 11 липня 1994 року та розпорядженням голови районної ради від 06 липня 1995 року реорганізоване у КСП «Правда», та була включена до списку членів КСП «Правда» під номером 619, які мають право на земельну частку (пай) та який є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, виданого КСП «Правда» серії ДП від 07 квітня 1995 року.

За життя ОСОБА_2 заповіту не склала.

Постановою Криничанської державної нотаріальної контори від 02 грудня 2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на право на земельну часку (пай), яка перебувала в колективній власності КСП «Правда», що знаходиться на території Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 .

Оскільки вказана обставина перешкоджає йому отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, а вирішити спір у добровільному порядку неможливо, він звернувся до суду з позовом.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд встановити факт родинних відносин, а саме, що він є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , та визнати за ним в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) в розмірі 7,51 умовних кадастрових гектарів за рахунок комунальної власності в адміністративних межах Божедарівської селищної ради Кам`янського (Криничанського) району Дніпропетровської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився у с. Андріївка Криничанського району Дніпропетровської області, є сином померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 право на земельну частку (пай) у колишньому колективному сільськогосподарському підприємстві «Правда» Криничанського району Дніпропетровської області у розмірі 7, 51 умовних кадастрових гектарів, за рахунок земель запасу комунальної власності в адміністративних межах Божедарівської селищної ради Кам`янського (Криничанського) району Дніпропетровської області.

Рішення суду мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка доводилась матір`ю позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Розбіжність у написанні прізвища позивача, на думку суду, виникла при складанні документів у різні часи та при перекладі з російської на українську мову, тому вимоги позивача про становлення факту того, що він є сином померлої ОСОБА_2 на підставі статті 319 ЦПК України підлягають задоволенню.

Також судом встановлено, що 07 квітня 1995 року КСП «Правда» отримало державний акт на право колективної власності на землю серії ДП. За життя у ОСОБА_2 виникло право на земельну частку (пай), оскільки остання працювала у колгоспі «Правда» та була включена у список осіб на отримання земельної частки (паю), проте не оформила право власності на вказану земельну ділянку (пай).

Позивач є спадкоємцем за законом після померлої матері ОСОБА_2 , який відповідно до статті 549 ЦК УРСР (діяла на час відкриття спадщини), фактично вступив в управління спадковим майном, проте відсутність правовстановлюючого документа на ім`я ОСОБА_2 на право власності на земельну частку (пай) в розмірі 7,51 умовних кадастрових гектарів в межах Божедарівської селищної ради Кам`янського (Криничанського) району Дніпропетровської області унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно, тому наявні підстави для визнання за позивачем у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 права на земельну частку (пай).

Короткий зміст ухвали апеляційного суду

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року апеляційну скаргу керівника Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Божедарівська селищна рада Кам`янського району Дніпропетровської області є юридичною особою, а прокурор не обґрунтував належним чином наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в особі Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області. Крім того, прокурор не брав участі у розгляді справи, суд не вирішував питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки прокуратури, тому апеляційна скарга підлягає поверненню заявнику на підставі положень статті 357 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У лютому 2023 року заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року й передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Підставою касаційного оскарження зазначено абзац другий частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2023 року касаційне провадження у вказаній справі відкрито та витребувано справу № 178/976/21 із Криничанського районного суду Дніпропетровської області.

У березні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 червня 2023 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд зробив помилковий висновок про повернення апеляційної скарги прокурора, не врахував правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року у справі № 903/129/18, відповідно до якої сам факт незвернення до суду органу, до компетенції якого віднесені відповідно повноваження, свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду.

Окрім того, апеляційним судом не враховано правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18, відповідно до яких, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Вказував, що прокурором належним чином обґрунтовано, у чому полягає порушення інтересів держави в особі Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області (незаконне визнання за ОСОБА_1 через 26 років після відкриття спадщини в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай) із земель, розташованих на території Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області, що порушує встановлений законодавством порядок набуття прав на землю сільськогосподарського призначення та майнові інтереси держави в особі органу місцевого самоврядування щодо володіння, користування та розпорядження землею); в обґрунтування підстав для застосування прокурором представницьких повноважень в апеляційній скарзі було вказано, що Божедарівська селищна рада Кам`янського району Дніпропетровської області фактично самоусунулася від участі у розгляді справи, надавши суду заяву про розгляд справи без участі її представника, в апеляційному порядку судове рішення не оскаржила, у зв`язку з чим у прокурора виникли обґрунтовані підстави для захисту інтересів членів територіальної громади та звернення до суду з апеляційною скаргою.

Вказане залишилося поза увагою апеляційного суду, який дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги.

Відзив на касаційну скаргу не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 03 січня 1997 року виконкомом Кудашівської сільської ради народних депутатів Криничанського району Дніпропетровської області (а. с. 7).

ОСОБА_2 доводилась позивачу ОСОБА_1 матір`ю, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданим 27 березня 1958 року Кудашівською сільською радою Щорського району Дніпропетровської області; копією паспорта серії НОМЕР_3 , виданим 11 березня 2002 року Криничанським РВ УМВС України в Дніпропетровській області на ім`я ОСОБА_1 (а. с. 5, 8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) у розмірі 7,51 умовних кадастрових гектарів на землях КСП «Правда», в адміністративних межах Кудашівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. За життя ОСОБА_2 не оформила права власності на вказану земельну частку (пай).

Встановлено, що 07 квітня 1995 року Кудашівською сільською радою народних депутатів Криничанського району Дніпропетровської області було передано колективному сільськогосподарському підприємству «Правда» у колективну власність 6412,2 гектарів землі в межах згідно з планом, для сільськогосподарського використання, та видано державний акт на право колективної власності на землю серії ДП від 07 квітня 1995 року, відповідно до рішення Кудашівської сільської ради народних депутатів Криничанського району Дніпропетровської області від 10 березня 1995 року 4 сесії ХХІІ скликання, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 316, з метою подальшого її паювання між членами колективного сільськогосподарського підприємства (а. с. 13).

Згідно з інформацією, наданою відділом у Криничанському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 29 червня 2021 року, ОСОБА_2 зазначена під № 619 у списку громадян колективного сільськогосподарського підприємства «Правда», що є додатком № 1 до державного акта на право колективної власності на землю серії ДП від 07 квітня 1995 року, а в Книзі реєстрації видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Кудашівській сільській раді Криничанського району Дніпропетровської області відомості про видачу сертифікату на право на земельну частку (пай) не значиться. Крім того, у листі зазначено, що розмір земельної частки (паю) по Кудашівській сільській раді (КСП «Правда») становить 7,51 умовних кадастрових гектарів сільськогосподарських угідь, загальною вартістю 26 728 грн (а. с. 19).

Позивач є спадкоємцем за законом після померлої матері ОСОБА_2 , який відповідно до статті 549 ЦК УРСР (діяла на час відкриття спадщини), фактично вступив в управління спадковим майном.

Постановою Криничанської державної нотаріальної контори від 02 грудня 2020 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на право на земельну часку (пай), яка перебувала в колективній власності КСП «Правда», що знаходиться на території Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку на ім`я ОСОБА_2 (а. с. 10).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Згідно абзацу другого частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 400 Цивільного процесуального кодексу України визначено, щопереглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала апеляційного суду не відповідає.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини другої статті 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно з частиною четвертою статті 42 ЦПК України у справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Право прокурора на здійснення представництва в суді інтересів держави гарантовано статтею 131-1 Конституції України та Законом України «Про прокуратуру». Особливості участі та статусу прокурора в цивільному процесі,

а також порядок та підстави звернення прокурора до суду визначено статтею 56 ЦПК України.

Так, згідно з пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону України «Про прокуратуру»).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Вказаним приписам кореспондують відповідні норми ЦПК України.

Так, згідно з частиною четвертою статті 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Системне тлумачення частини четвертої статті 56 ЦПК України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно з частиною четвертою статті 56 ЦПК України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

Так, пунктом 4 частини четвертої статті 185 ЦПК України передбачено, що крім цього, заява повертається у випадках, коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (провадження № 12-194гс19), на яку посилається заявник у касаційній скарзі, зазначено, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме: подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва. Якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, зазначене не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва».

Крім того, частиною четвертою статті 57 ЦПК України встановлено, що навіть у випадку відмови органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду, прокурор не позбавлений права підтримувати позов (заяву) і вимагати розгляду справи по суті.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади, зокрема повноважень органів прокуратури, здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У справі, що переглядається, прокурор звернувся в інтересах держави в особі Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області з апеляційною скаргою на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2021 року.

На виконання частини четвертої статті 56 ЦПК України, абзацу першого частини третьої, абзацу першого частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» в апеляційній скарзі прокурор обґрунтував, на його думку, бездіяльність органу, уповноваженого державою здійснювати функції захисту її інтересів у спірних правовідносинах (тобто навів підставу для представництва інтересів держави), а також обґрунтував, у чому, на його думку, полягає порушення цих інтересів (тобто навів підстави позову). Зокрема прокурор вказав, що визнання судовим рішенням за ОСОБА_1 через 26 років після відкриття спадщини в порядку спадкування за законом права на земельну частку (пай) із земель, розташованих на території Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області, порушує встановлений законодавством порядок набуття прав на землю сільськогосподарського призначення та майнові інтереси держави в особі органу місцевого самоврядування щодо володіння, користування та розпорядження землею.

На підтвердження факту бездіяльності Божедарівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області прокурором надано повідомлення від 25 січня 2022 року № 04/55/2-109вих-22, у якому Жовтоводською окружною прокуратурою повідомлено Божедарівську селищну раду про прийняте судом першої інстанції рішення від 30 листопада 2021 року, яке зачіпає інтереси держави, та необхідність їх захисту шляхом оскарження рішення в апеляційному порядку. Разом із тим, листом від 15 лютого 2022 року № 190/02-12 Божедарівська селищна рада надала відповідь на повідомлення, у якому зазначила про те, що заходи щодо оскарження рішення від 30 листопада 2021 року не здійснювались у зв`язку з відсутністю у селищної ради бюджетних видатків на сплату судового збору. Таким чином, уповноваженим органом не було вжито заходів щодо захисту порушеного права власності територіальної громади. Окрім того, прокурор вказував, що Божедарівська селищна рада Кам`янського району Дніпропетровської області фактично самоусунулася від участі у розгляді справи та захисту інтересів держави, надавши суду першої інстанції заяву про розгляд справи без участі її представника, у зв`язку з чим у прокурора виникли обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з апеляційною скаргою.

Верховний Суд вважає правильними доводи прокурора щодо наявності у нього права на звернення до суду з апеляційною скаргою в інтересах держави в особі Божедарівська селищна рада Кам`янського району Дніпропетровської області, оскільки ним у тексті апеляційної скарги обґрунтовано підстави для представництва інтересів держави, а також у чому полягає їх порушення.

Суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводи прокурора, спрямовані на захист інтересів держави, дійшов передчасного висновку про повернення апеляційної скарги прокурора.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

За правилами частини четвертої статті 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин, оскаржена ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 27 грудня 2022 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович