справа № 165/259/22
провадження №2/165/59/23
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2023 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря судового засідання Харук Ю.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, отриманої внаслідок правопорушення,

встановив:

01.02.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позовом в редакції від 15.08.2022 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, отриманої внаслідок правопорушення. Вимоги мотивує тим, що 31 серпня 2020 року близько 17.00 год в місті Нововолинську, малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_1 , необережно, що виявилось в формі злочинної самонадіяності, штовхнув малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який внаслідок падіння та удару об тверду поверхню металевої конструкції отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням та був госпіталізований до травматологічного відділення Нововолинської ЦМЛ.

Вказує, що за даним фактом 31 серпня 2020 року слідчим слідчого відділення відділення поліції №1 (м.Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000673 за ст.128 КК України.

Зазначає, що у ході досудового розслідування було встановлено, що внаслідок події потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток лівого передпліччя в середній третині зі зміщенням. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №52 від 26.04.2021, тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток лівого передпліччя в середній третині зі зміщенням утворилися від ударно травму вальної дії тупого предмета з обмеженою травму вальною поверхнею з місцем прикладання травмувальної сили на середню третину передпліччя, не виключно у спосіб та термін, вказаний у постанові про призначення судово-медичної експертизи. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідно до положень п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах по злочини проти життя і здоров`я особи» передбачено, що у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 чи ст. 128 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що вказане правопорушення вчинив неповнолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який не досягнув віку з якого наступає кримінальна відповідальність, передбачена ст.128 КК України.

Зважаючи на вищевикладені обставини, постановою слідчого ВП №1 (м.Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Мартинюка Р.О. від 08 червня 2021 року кримінальне провадження №0000673 від 31.08.2020 закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Крім того прийнято рішення про виділення матеріалів із кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000673 від 31.08.2020 за ст.128 КК України які скеровано начальнику Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області для вирішення питання про притягнення батьків малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до відповідальності за ст.184 КУпАП.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 13 грудня 2021 року по справі №165/3764/21 відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та на підставі п.7ст.247 КУпАП закрито провадження у справі у зв`язку із спливом строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП.

Вказує, що відповідно до виписки №4718 із медичної картки стаціонарного хворого від 07.09.2020 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено заключний діагноз - закритий перелом обох кісток лівого передпліччя в с/3 зі зміщенням; хворий знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради в період з 01.09.2020 по 07.09.2020. В медичному закладі було встановлено, що ліва в/кінцівка в гіпсовій лонгуті від проксимальних фаланг пальців до в/3 плеча. Кровопостачання та іннервація не порушені. Після зняття гіпсової лонгети спостерігався біль та деформація осі лівого передпліччя. Рухи лівим передпліччям обмежені. Іммобілізацію продовжено. 02 вересня 2020 року було здійснено хірургічне втручання - відкрита репозиція променевої та закрита репозиція ліктьової кісток, МОС ТЕN обох кісток лівого передпліччя під загальним знечуленням. П/о період пройшов без особливостей. Хворий з покращенням стану був виписаний на амбулаторне лікування.

Згідно з випискою №146д із медичної картки стаціонарного хворого від 13.03.2021 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено заключний діагноз - консолідований перелом обох кісток лівого передпліччя в с/3. Стан після МОС; хворий знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради в період з 10 березня 2021 року по 13 березня 2021 року. Медиками було встановлено, що кінці інтрамедулярних фіксаторів пальпуються підшкірно над місцями їх вводу у кістки передпліччя, не турбують. Кровопостачання та іннервація не порушені. Стан після МОС. 11 березня 2021 року було проведено друге хірургічне втручання під загальним наркозом - видалення інтрамедулярних фіксаторів з обох кісток лівого передпліччя. П/о пройшов без особливостей. Хворий з покрашенням був виписаний на амбулаторне лікування.

Листом від 17 серпня 2021 року №1021/1501 Комунальне підприємство «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради надало інформацію, що під час перебування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні закладу, відповідно до медичних карток стаціонарного хворого №4718 т а№1406д використовувалися такі медикаменти та медичні засоби:

- в період з 01 вересня 2020 року по 07 вересня 2020 року «Ібуфен», Полівітаміни «Супервіт», «Vitagen Ca+D3 junior», «Бліцеф», гіпсова пов`язка, комплект операційний, імпланти (інтрамедулярні фіксатори) - оплата здійснювалась за рахунок батьків;

- в період з 10 березня 2021 року по 13 березня 2021 року «Імет 400», Sol.Analgini 50%, Полівітаміни «Супервіт», «Остеокор Са», комплект операційний - оплата здійснювалась за рахунок батьків.

Відповідно до зазначеного листа загальна сума вартості оплачених медичних препаратів становить 1 697 грн 50 коп. Факт придбання та вартість вищевказаних у листі від 17 серпня 2021 року №1021/1501 Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради імплантів підтверджується квитанцією №7290 від 02.09.2020 і становить 6 500 грн.

Зауважує, що в сім`ї потерпілого було чимало супутніх витрат по лікуванню травми, що підтверджується квитанціями про проведення лабораторних послуг та придбання медикаментів на загальну суму 5 150 грн 86 коп.

Так майнова шкода (витрати на лікування потерпілого) в загальному становить 13 348 грн. 36 коп.

Окрім того, позивач вважає, що її синові завдано моральну шкоду, враховуючи ступінь моральних і фізичних страждань дитини ОСОБА_5 , душевних страждань, пов`язаних з протиправними діями малолітнього ОСОБА_6 , істотністю вимушених змін у його житті, який в малолітньому віці отримав тілесні ушкодження, переніс декілька оперативних втручань, до теперішнього часу знаходиться під постійний лікарським спостереженням, зазнав вимушеного порушення життєвого ритму, необхідність лікування, проходження реабілітації тощо. З врахуванням принципу розумності та справедливості, просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в розмірі 50 000 гривень.

При цьому наголосила, що винними особами не надавалась жодна допомога та підтримка у лікуванні та транспортуванні потерпілого до медичних закладів. Від мирного врегулювання даного спору відповідач всіляко ухиляється, у зв`язку з цим позивач вимушена звернутися до суду за захистом порушених прав її неповнолітнього сина.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в редакції заяви від 15.08.2022 (а.с.56-60), просять стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача 13348,36 грн завданої матеріальної шкоди та 50000 грн моральної шкоди. Наголосили, що неповнолітній син позивача був госпіталізований до КНП «Нововолинська ЦМЛ», де отримав скерування для лікування у Комунальне підприємство «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради. Тому вважає недоречним посилання відповідача у відзиві на самостійний вибір позивачем обласного медичного закладу, де витрати на лікування не є ідентичними до витрат по місцю у медичному закладі за місцем проживання.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали. Пояснили, що малолітній ОСОБА_5 , будучи старшим по віку за ОСОБА_6 , маючи домінуючу перевагу у спілкуванні з останнім, спровокував конфлікт, фактично розпочавши його, погіршивши дану ситуацію штовханиною, впав через гумові шини, та отримав двотижневу травму правої руки. Окрім того, зазначили, що відповідач намагався відшкодувати шкоду, однак позивач ОСОБА_1 відмовилась від отримання допомоги та подальшого спілкування з ним. Заявлений позивачем розмір матеріальної та моральної шкоди вважають не обґрунтованим. . Також наголосили, що витрати на придбання імплантів в розмірі 6 500 грн. не були понесені позивачем, а батьком неповнолітнього ОСОБА_5 , який проживає окремо, тому не підлягають до стягнення на користь ОСОБА_1 . Просили у задоволені позову відмовити.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 вказав, що він не пригадує подій, які мали місце 31 серпня 2020 року, однак показав, що конфлікт між ним та ОСОБА_6 відбувався на дитячому майданчику, але з приводу чого він виник та хто кого штовхнув, він не пам`ятає. Показав, що ОСОБА_6 втік з майданчика, після того як його вдарив у вісок. Травму він отримав внаслідок падіння. Наголосив, що він отримав один удар і впав від цього удару на праву руку. Поруч була пісочниця, більше ніяких предметів не бачив. Конфлікт виник, коли сиділи столом на лавочках, але вийшли за межі стола.

В судовому засіданні ОСОБА_6 в суді показав, що 31.08.2020 біля будинку грали гру за столом на майданчику. ОСОБА_5 програв у грі, а він, ОСОБА_6 посміявся і між ними виник конфлікт. Після цього вони двох встали із за столу, відійшли і ОСОБА_5 сказав, що він старший і може ОСОБА_6 побити, першим нанісши удар кулаком в ліву щоку ОСОБА_6 , внаслідок чого останній впав. Самостійно піднявшись, відштовхнув ОСОБА_5 і він, перечепившись через шину, впав. Пояснив, що бачив, що після падіння у ОСОБА_5 була викривлена рука нижче ліктя, тому дуже злякався і побіг додому та повідомив про інцидент своїх батьків.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 вказав, що він, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сиділи за столиком на дитячому майданчику і між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник конфлікт. Перебігу цього конфлікту він не пам`ятає. Пам?ятає, що ОСОБА_5 в чомусь програв і дав ляпаса в обличчя ОСОБА_6 . ОСОБА_6 його штовхнув і він перечепився за шину і впав. Не пригадує, що ОСОБА_6 вдарив в обличчя ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_6 , відповідача ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 , показання неповнолітніх свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_18 дослідивши письмові докази справи, оглянувши кримінальне провадження № 0000673 від 07.09.2019 за ст. 128 КК України, матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 184 КУпАП, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у зв`язку з таким.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20).

01.09.2020 було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000673 за заявою ОСОБА_1 , яка повідомила, що 31.08.2020 близько 17.00 год, в місті Нововолинську, малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_1 , необережно, що виявилось в формі злочинної самонадіяності, штовхнув малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який внаслідок падіння та удару об тверду поверхню металевої конструкції отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням та був госпіталізований до травматологічного відділення Нововолинської ЦМЛ.

Постановою слідчого ВП №1 (м.Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Мартинюка Р.О. від 08 червня 2021 року закрито кримінальне провадження №0000673 від 31.08.2020 у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Постановлено - виділити матеріали із кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000673 від 31.08.2020 за ст.128 КК України та скеровано начальнику Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області для вирішення питання про притягнення батьків малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до відповідальності за ст.184 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу кримінального діяння (а.с. 7,8).

Відповідно до ч.1 ст.22 КК України - кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років. Виключні випадки настання кримінальної відповідальності у віці з чотирнадцяти до шістнадцяти років передбачено ч.2 ст.22 КК України.

Згідно зі статтею 184 КУпАП вчинення неповнолітніми діянь, що містять ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, якщо вони не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність, -тягне за собою накладення штрафу на батьків або осіб, які їх замінюють, від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 13 грудня 2021 року по справі №165/3764/21 ОСОБА_3 було визнано винним у тому, що не вчинив заходів щодо належного виховання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , внаслідок чого неповнолітній ОСОБА_6 31.08.2020 близько 19 год. по АДРЕСА_2 спричинив тілесні ушкодження неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та на підставі п.7ст.247 КУпАП закрито провадження у справі у зв`язку із спливом строків, передбачених ст.38 КУпАП (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000673 від 01.09.2020 за ст. 128 КК України, у ході досудового розслідування було встановлено, що внаслідок події потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток лівого передпліччя в середній третині зі зміщенням. Крім того, згідно з висновком судово-медичної експертизи №52 від 26.04.2021 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток лівого передпліччя в середній третині зі зміщенням утворилися від ударно травму вальної дії тупого предмета з обмеженою травму вальною поверхнею з місцем прикладання травмувальної сили на середню третину передпліччя, не виключно у спосіб та термін, вказаний у постанові про призначення судово-медичної експертизи. За ступенем тяжкості тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідно до виписки №4718 із медичної картки стаціонарного хворого від 07.09.2020 (а.с.10) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено заключний діагноз - закритий перелом обох кісток лівого передпліччя в с/3 зі зміщенням; хворий знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради в період з 01.09.2020 по 07.09.2020. В медичному закладі було встановлено, що ліва в/кінцівка в гіпсовій лонгуті від проксимальних фаланг пальців до в/3 плеча. Кровопостачання та іннервація не порушені. Після зняття гіпсової лонгети спостерігався біль та деформація осі лівого передпліччя. Рухи лівим передпліччям обмежені. Іммобілізацію продовжено. 02 вересня 2020 року було здійснено хірургічне втручання - відкрита репозиція променевої та закрита репозиція ліктьової кісток, МОС ТЕN обох кісток лівого передпліччя під загальним знечуленням. П/о період пройшов без особливостей. Хворий з покращенням стану був виписаний на амбулаторне лікування.

Згідно з випискою №1406д із медичної картки стаціонарного хворого від 13.03.2021 (а.с.11) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено заключний діагноз - консолідований перелом обох кісток лівого передпліччя в с/3. Стан після МОС; хворий знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні Комунального підприємства «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради в період з 10 березня 2021 року по 13 березня 2021 року. Медиками було встановлено, що кінці інтрамедулярних фіксаторів пальпуються підшкірно над місцями їх вводу у кістки передпліччя, не турбують. Кровопостачання та іннервація не порушені. Стан після МОС. 11 березня 2021 року було проведено друге хірургічне втручання під загальним наркозом - видалення інтрамедулярних фіксаторів з обох кісток лівого передпліччя. П/о пройшов без особливостей. Хворий з покрашенням був виписаний на амбулаторне лікування.

Листом від 17 серпня 2021 року №1021/1501 (а.с.12) Комунальне підприємство «Волинське обласне територіальне медичне об`єднання захисту материнства і дитинства» Волинської обласної ради повідомило, що під час перебування ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на стаціонарному лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні закладу, відповідно до медичних карток стаціонарного хворого №4718 т а№1406д використовувалися такі медикаменти та медичні засоби:

- в період з 01 вересня 2020 року по 07 вересня 2020 року «Ібуфен», Полівітаміни «Супервіт», «Vitagen Ca+D3 junior», «Бліцеф», гіпсова пов`язка, комплект операційний, імпланти (інтрамедулярні фіксатори) - оплата здійснювалась за рахунок батьків;

- в період з 10 березня 2021 року по 13 березня 2021 року «Імет 400», Sol.Analgini 50%, Полівітаміни «Супервіт», «Остеокор Са», комплект операційний - оплата здійснювалась за рахунок батьків. Відповідно до зазначеного листа загальна сума вартості оплачених медичних препаратів становить 1 697 грн 50 коп. (а.с.12 зворот).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, що її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли не було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до положень ч.1 ст.1178 ЦК України передбачено, що шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 1178 ЦК України якщо малолітня особа завдала шкоди як з вини батьків (усиновлювачів) або опікуна, так і з вини закладів або особи, що зобов`язані здійснювати нагляд за нею, батьки (усиновлювачі), опікун, такі заклади та особа зобов`язані відшкодувати шкоду у частці, яка визначена за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.1199 ЦК України передбачено, що у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов`язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами та доповненнями) роз`яснив, що за шкоду, заподіяну неповнолітнім, який не досяг 15 років, несуть відповідальність перед потерпілим його батьки, а у відповідних випадках - навчальні заклади. При цьому слід мати на увазі, що батьки несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав.

У силу ч. ч. 1, 2 ст. 150 СК України на батьків покладається обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний моральний розвиток.

Виходячи з вказаної норм перш за все дитина має виховуватись в дусі поваги до прав і свобод інших людей і цей обов`язок покладається саме на батьків.

Право людини на особисту недоторканість, на охорону здоров`я, повагу честі гідності є основоположними і мають закладатися батьками при здійсненні свого обов`язку щодо належного виховання. При цьому ці права належать кожній людині і мають поважатися і додержуватися кожною людиною, з урахуванням того, що інша особа має такі ж самі права. Навіть право на самооборону не є необмеженим. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням (ч. 2 ст. 19 ЦК України).

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, завданої неповнолітньому ОСОБА_5 діями неповнолітнього ОСОБА_6 , внаслідок яких ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, суд враховує витрати по лікуванню неповнолітнього ОСОБА_5 , що підтверджуються належними доказами, зокрема: копіями квитанцій про проведення лабораторних послуг та придбання медикаментів (а.с.14-18) і становлять 6803,36 грн, які підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 , який є батьком неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому суд не бере до уваги копії фіскальних чеків АТ «УКРПОШТА» на суму 10 грн та 35 грн за 05.01.2021, що не підтверджують понесені витрати на лікування.

Суд також не вбачає підстав для стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди на користь позивача ОСОБА_1 вартості придбаних імплантів в розмірі 6500 грн, оскільки такі витрати були понесені батьком неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_27 , що підтверджується копією квитанції №7290 від 02.09.2020 (а.с.13), який не заявляє вимог до ОСОБА_28 .

Твердження позивача, про те, що на її прохання ОСОБА_5 вносив кошти, що належать її особисто, оплативши вартість імплантів, суд до уваги не бере, оскільки такі доводи не підтверджені належними доказами.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що до задоволення підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 6803,36 грн завданої правопорушенням матеріальної шкоди.

У порядку ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У силу ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених ч. 2 цієї статті. А в порядку ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди не визначений на законодавчому рівні, а тому суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення.

Так, судом установлено, що 31 серпня 2020 року на майданчику у дворі біля будинку АДРЕСА_1 малолітній син відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдав сину позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , травму, спричинивши тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням.

Внаслідок травми ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Нововолинська центральна міська лікарня» в період з 31.08.2020 до 01.09.2020 та останньому було надано виписку в ВОДТМО для подальшого лікування (а.с.70). 02.09.2020 ОСОБА_5 переніс хірургічне втручання - відкрита репозиція променевої та закрита репозиція ліктьової кісток, MOC TEN обох кісток лівого передпліччя під загальним знечуленням. Перебував на стаціонарному лікуванні в період з 01.09.2020 по 07.09.2020 в ортопедо-травматологічному відділенні КП ВОДТМО (а.с. 10). Окрім того, 11.03.2021 ОСОБА_5 переніс хірургічне втручання під загальним наркозом - видалення інтрамедуальних фіксаторівз обох кісток лівого передпліччя та перебував на стаціонарному лікуванні в період з 10.03.2021 по 13.03.2021 в ортопедо-травматологічному відділенні КП ВОДТМО (а.с.11).

Унаслідок перенесеної дитиною травми, оперативного втручання, лікування, тобто у зв`язку з заподіяним йому ушкодженням здоров`я, дитина зазнала фізичного болю, моральних страждань, протягом тривалого часу була позбавлена можливості активно проводити дозвілля та займатися фізичними вправами, повноцінно обслуговувати себе в побуті та вести нормальний спосіб життя.

За шкоду, заподіяну малолітнім, відповідно до ч. 1 ст. 1178 ЦК України несуть його батьки.

Крім того, як роз`яснено у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір моральної (немайнової) шкоди, суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість заподіяної травми, яка відноситься до середньої тяжкості ушкоджень, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і побутових стосунках.

Вина ОСОБА_3 у тому, що він не вчиняв заходів щодо належного виховання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , внаслідок чого неповнолітній ОСОБА_6 31.08.2020 близько 19 год. по АДРЕСА_2 спричинив тілесні ушкодження неповнолітньому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено постановою Нововолинського міського суду Волинської області від 13 грудня 2021 року у справі №165/3764/21, яким ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП.

У питаннях відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, будь-яке діяння, яким завдається шкода здоров`ю фізичної особи, як правило презумується протиправним. Специфічною у даному деліктному зобов`язанні є і вина заподіювача шкоди. Як і загальними правилами вина заподіювача презумуються, аж доки він не доведе свою невинуватість.

Разом з тим деліктну відповідальність за завдану шкоду можуть нести тільки особи, які здатні розуміти значення своїх дій та оцінювати їх можливі наслідки. Проте шкода, завдана малолітньою особою також підлягає відшкодуванню на підставах ст. 1178 ЦК України.

Умовою цивільної відповідальності батьків є їх власна винна поведінка, яка виявляється у несумлінному здійсненні або ухиленні ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою дитиною. Але для того, щоб довести відсутність своєї вини вони повинні обгрунтувати неможливість здійснення належного виховання.

За таких обставин суд вважає, що відповідач повинен нести відповідальність за шкоду, заподіяну його сином ОСОБА_6 .

При визначенні розміру моральної шкоди суд, з урахуванням норм ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду № 5 від 25 травня 2001 року, виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг душевних та психічних страждань, яких зазнав син позивача, характер немайнових втрат, враховує, що внаслідок перенесеної дитиною травми, оперативного втручання, тривалого лікування та реабілітаційного періоду, ОСОБА_5 зазнав моральної шкоди, що призвело до порушення звичайного ритму його життя, суд вважає обгрунтованим розмір заподіяної неповнолітньому ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 13000 гривень, яку стягує з відповідача на користь позивача.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі, та по вказаній справі складає 992,40 грн щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та 992,40 грн щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до вищевказаної норми закону та ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 992, 40 грн, що підтверджується документально (а.с.5) та в дохід держави в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. 5, ст.12, ст. 13, ст. 141, ст. 263, ст. 264 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167, 1178, 1199 Цивільного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , 6803 (шість тисяч вісімдесят три) грн 36 коп. завданої матеріальної шкоди, та 13000 (тринадцять тисяч) грн моральної шкоди, всього 19803 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот три) грн 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , сплачений судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 11 квітня 2023 року.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук