Справа № 2-6984/11
Провадження № 2-зз/9321/1/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору дарування, зобов`язання повернути грошові кошти, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору дарування, зобов`язання повернути грошові кошти, стягнення моральної шкоди. В обгрунтування клопотання зазначено, що рішенням суду від 15.01.2013 року, ухваленим у даній справі позивачу відмовлено у задоволенні позову, рішення суду вступило в законну силу. В ході розгляду справи ухвалою суду від 25.04.2012 року було накладено арешт на домоволодіння по АДРЕСА_1 та заборонено їй вчиняти будь-які дії по його продажу, до цього часу арешт та заборона не зняті.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеногму складу суду від 25.01.2023 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даного клопотання.

Відповідно до змісту ст. 158 ЦПК України судове засідання по розгляду клопотання проводиться у відсутності учасників справи та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши клопотання, ознайомившись з матеріалами цивільної справи № 2-6984/11, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору дарування, зобов`язання повернути грошові кошти, стягнення моральної шкоди.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2012 року за заявою позивача вказаний позов був забезпечений шляхом накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_1 , із забороною ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії по його продажу.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2013 року, ухваленим у даній цивільній справі, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено, вказане рішення суду в апеляційному порядку оскаржено не було та вступило в законну силу.

З матеріалів справи вбачається, що питання про скасування заходів забезпечення позову у даній цивільній справі вирішено не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали про забезпечення позову) забезпечення позову допускається у будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно до п.1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Відповідно до ч. З цієї статті види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.п. 1, 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Таким чином, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч.1, 4, 5 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена.

Частиною 7 ст. 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до частин 9, 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Виходячи зі змісту вищенаведених вимог законодавства, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення, у зв`язку з чим скасування цих заходів судом може мати місце у разі виконання судового рішення або відмови у задоволенні вимог позивача.

Крім того, відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

З огляду на наведені положення законодавства, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

За таких наведених обставин, виходячи з положень ст. 158 ЦПК України, зважаючи на те, що дана цивільна справа розглянута по суті і у цій справі судове рішення, яким позивачу відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі, вступило в законну силу, з урахуванням того, що відповідно до ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2012 року вищевказані заходи забезпечення позову були застосовані судом на час розгляду даної справи, тому підлягає задоволенню клопотання позивача про скасування заходів забезпечення позову, вжитих на підставі вказаної ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 158, 260 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору дарування, зобов`язання повернути грошові кошти, стягнення моральної шкоди, - задовольнити.

Заходи забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору дарування, зобов`язання повернути грошові кошти, стягнення моральної шкоди, застосовані за ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.04.2012 року у вигляді накладення арешту на домоволодіння АДРЕСА_1 , із забороною ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії по його продажу. - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т.О. Кудрявцева