Справа № 367/4647/22
Провадження №2/367/2970/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

06 квітня 2023 року місто Ірпінь

Ірпіський міський суд Київської області

в складі головуючого судді Одарюка М.П.,

за участю секретаря судового засідання Довгополої І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №367/4647/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Бучанської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Лобової С.С. звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав щодо її неповнолітньої дитини: дочки - ОСОБА_3 , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Позивач перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13.07.2018 року даний шлюб було розірвано.З червня 2018 року Відповідач не проживає з Позивачкем, дитина спочатку проживала разом з матір`ю, однак з січня 2020 року постійно проживає разом з батьком, знаходяться повністю на його утриманні. Батько піклується про дитину, займається їх вихованням, навчанням, фізичним та моральним розвитком, створює належні умови для розвитку їх природних здібностей. Жодних перешкод для спілкування з дитиною Відповідачу не створює.

Мати з січня 2020 року надала згоду на проживання дитини разом з батьком, мати разом з нотарільно засвідченою згодою на виїзд дитини за кордон передала батькові особисті речі дитини, однак більше ніяк не приймає участі у вихованні дитини, аліменти на утримання дитини не сплачує, психолог підтвердив що про матір дитина майже не згадує.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, не заперечують проти заочного розгляду справи.

Відповідач про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позов не надав.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі викладеного, зважаючи на повторну неявку відповідача, згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами та винести заочне рішення, передбачене ст. 280 ЦПК України.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 14).

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 липня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Рішення набрало законної сили 14 серпня 2018 року (а.с. 15-16).

Матір - ОСОБА_2 одружилась з ОСОБА_15 24 грудня 2019 року, та взяла собі прізвище чоловіка - ОСОБА_2 (а.с. 17-25).

Згідно акту депутата Бучанської міської ради від 08.09.2021-2022р. ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_6 (дружина) та ОСОБА_3 (донька) (а.с.26-27).

Рішенням виконавчого комітету Бучанської міської ради Київської області №839 від 19.10.2021р. затверджено висновок сектору служби у справах дітей та сім`ї Центру соціальних служб Управління соціальної політики Бучанської міської ради про підтвердження проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 для її тимчасового виїзду за межі України. (а.с.29-31).

Батько - ОСОБА_1 здійснює догляд за дитиною, в тому числі шляхом звернення до лікарів, що підтверджується наданими документами (а.с. 32-39).

Відповідно до довідки Бучанського навчально - виховного комплексу "Спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів" №3 Бучанської міської ради Київської області ОСОБА_3 навчається в 8-В класі (а.с. 40).

В характеристиці учениці 8-В класу Бучанського навчально - виховного комплексу "Спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів" №3 Бучанської міської ради Київської області визначено, що з п`ятого по восьмий клас класний керівник тільки один раз в п`ятому класі бачився та спілкувався з матір`ю ОСОБА_2 , вихованням дитини займається батько (а.с. 43).

Після початку збройної агресії з боку російської федерації ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 виїхали до Польщі, де ОСОБА_6 отримала статус тимчасового опікуна ОСОБА_3 , що підтверджується постановою районного суду м. Сянок, ІІІ відділ у справах сім`ї та неповнолітніх (а.с. 44-46).

У заяві ОСОБА_11 , посвідченою нотаріально приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Савельєвою Г.В. він зазначає, що ОСОБА_3 проживає разом з батьком, про матір не згадує, ніколи рідну матір він не бачив (а.с. 48).

Обставини щодо проживання ОСОБА_3 разом з батьком та відсутність участі матері ОСОБА_2 у вихованні дитини підтверджується також і висновком психолога щодо психологічного стану малолітньої ОСОБА_3 (а.с. 49).

Згідно висновку органу опіки та піклування Бучанської міської ради, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Бучанської міської ради №510 від 07 листопада 2022 року, у зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 своїх батьківських обов`язків, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 (а.с. 62-64).

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною належної освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц (провадження № 61-12305св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 2 частини першої статті 164 СК України і вказано, що «ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками».

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19, від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19.

Згідно п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за № 3 від 30.03.2007 року позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя.

За змістом положень Конвенції ООН "Про права дитини", ч. 2 ст. 11, ст. 14 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

В п. 47, 49 рішення Європейського Суду з прав людини в справі "Савіни проти України" від 18.12.2008 р. зазначено, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст. 8 Конвенції. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у п. 2 ст. 8 Конвенції, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві". Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин; отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини.

Так, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Оскільки ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 свідомо за власною волею залишила родину, покинувши дитину в малолітньому віці на виховання та утримання батька, коли дитини потребувала піклування та догляду з боку обох батьків, впродовж тривалого періоду часу ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню та матеріальному забезпеченню, взагалі не цікавиться долею дитини, аліменти не сплачує, а також після початку зброїної агресії будь - яких заходів стосовно безпеки дитини не вчинила, то суд вважає, що є всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно дитини, у зв`язку з чим позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 169 СК України відповідач має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо перестануть існувати обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.19, 150, 164-166 СК України, ст. 2, 3, 19, 23, 76-89, 141, 258-268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Бучанської міської ради, про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовий збір залишити за позивачем.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий суддя: М.П. Одарюк