ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/4899/21 Номер провадження 22-ц/814/2606/23Головуючий у 1-й інстанції Нечипоренко І.М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

розглянула в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою виконуючого обов`язки ректора Державного біотехнологічного університету Андрія Кудряшова на рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2022 року, ухвалене суддею Нечипоренко І.М., по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської державної зооветеринарної академії, Державного біотехнологічного університету про стягнення заборгованості за недораховану компенсацію.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог (том 2 а.с. 2-9) просить стягнути з Державного біотехнологічного університету, як правонаступника Харківської державної зооветеринарної академії, на свою користь заборгованість за недораховану компенсацію у сумі 158130,92 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що на підставі контракту №1-125 від 01 жовтня 2015 року, укладеного з Міністерством освіти і науки України, він призначений на посаду ректора Харківської державної зооветеринарної академії. Наказом Міністерства освіти і науки України від 01.10.2020 № 309-к він був звільнений з посади ректора Харківської державної зооветеринарної академії (далі - ХДЗВА) у зв`язку із закінченням строку дії контракту від 01 жовтня 2015 року № 1-125. Також наказом ХДЗВА від 01.10.2020 № 298-к, у зв`язку із закінченням строку дії контракту, він звільнений з посади ректора 01.10.2020. Цим же наказом 01.10.2020 він звільнений з 0,5 ставки посади доцента кафедри генетики, розведення та селекційних технологій за сумісництвом, за згодою сторін відповідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Також цим наказом була зазначена виплата компенсації за невикористані щорічні відпустки тривалістю: за основною посадою - 240 календарних днів; за сумісництвом - 272 календарних дні.

У день його звільнення 01.10.2020 відповідач ні письмово, ні усно не повідомив його про нараховані суми, належні при звільнені, та про причини невиплати.

Згідно Акту Головного управління Держпраці у Харківській області позапланового заходу державного нагляду щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони праці від 01.09.2021 №ХК29385/571/АВ позивачу нарахована заробітна плата та компенсаційні виплати у розмірах: за жовтень - 10982,92 грн - зарплата; за листопад - 11214,39 грн - зарплата; за грудень - 100169,45 грн із них 17506,87 грн - зарплата і 83038,68 грн - компенсаційні нарахування.

Наказом № 566 від 17.12.2020 з його вихідної компенсації по ревізії утримано 158507,02 грн. Компенсація ФЗП за 512 днів становила 241169,60 грн.

У листі-відповіді Головного управління Держпраці у Харківській області від 01.09.2021 №Б-912/02.04/12-08/8892 зазначено, що питання оплати праці ректору ХДЗВА визначені у п. 9 укладеного Контракту. Фактично нарахування грошової компенсації у сумі 241169,60 грн відбулося через 2,5 місяці після звільнення і, відповідно результатам ревізії, утримано суму 158507,02 грн. У листі ГУ Держпраці (посилаючись на результати перевірки) зазначено, що у порушення ст. 129 КЗпП України проведено відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, які не допускаються. Невиплата грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток у день (наступний день) після звільнення є порушенням ст. 129 КЗпП України. Відповідач не повідомив його про обсяг нарахованої суми та не надав роз`яснення причин невиплати. Відповідач не надав позивачу результатів ревізії, на підставі яких сформований наказ від 17.12.2020 № 566. Відповідач не обґрунтував, яким чином визначені ним порушення, які викладені у Контракті № 1-125 від 1 жовтня 2915 року п. 9 «Оплата праці та соціально-побутове забезпечення керівника».

17 вересня 2021 року він отримав лист № Б-912/02.04/12-08/8892 від 01.09.2021 ГУ Держпраці у Харківській області про розгляд його звернення, в якому зазначено, що на підставі його звернення ГУ Держпраці у Харківській області було проведено у ХДЗВА позаплановий захід державного нагляду (контролю). У результаті чого інспекторами останнього було виявлено порушення ст. 129 КЗпП України, а саме: проведення відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, яке не допускається.

Разом з тим, порушення норми ст. 129 КЗпП України (відрахування з компенсаційних виплат належних позивачу) потягло за собою порушення посадовими особами ХДЗВА вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України, а саме, не проведення повного розрахунку всіх сум в день звільнення, що належать працівнику від підприємства.

Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Стягнуто з Державного біотехнологічного університету, як правонаступника Харківської державної зооветеринарної академії, на користь ОСОБА_1 частину невиплаченої компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 158507,02 грн (сто п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот сім гривень 02 копійки).

Стягнуто з Державного біотехнологічного університету на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

З цим рішенням не погодився виконуючий обов`язки ректора Державного біотехнологічного університету Андрій Кудряшов та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду внаслідок порушення норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відповідач вважає, що у його діях щодо розрахунку компенсації не вбачається порушень чинного законодавства, отже підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Зокрема вказує, що контролюючими органами було встановлено помилкове нарахування та виплату позивачеві надбавки за складність та напруженість у роботі та за високі досягнення у праці, тому вважає, що у роботодавця були наявні підстави для здійснення відрахування з позивача помилково нарахованих та виплачених надбавок до заробітної плати.

При цьому посилається на ч.1 ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено перелік виплат, на які не може бути звернуто стягнення, і до якого не входить компенсація за невикористану щорічну відпустку.

Також вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог.

16.02.2023 р. на електронну пошту апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За приписами ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи проводиться в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд першої інстанції встановив, і це підтверджується матеріалами справи, що на підставі контракту №1-125 від 01 жовтня 2015 року, укладеного між Міністерством освіти і науки України та ОСОБА_1 , він призначений на посаду ректора Харківської державної зооветеринарної академії на строк з 01 жовтня 2015 року по 01 жовтня 2020 року.

За виконання обов`язків, передбачених контрактом, керівникові оплачується: посадовий оклад у розмірі, передбаченому нормативно-правовими актами за оплату праці; набавка за вислугу років у розмірі, передбаченому законодавством: надбавки за високі досягнення у праці в розмірі 50 % посадового окладу (у тому числі 25 % за рахунок загального фонду державного бюджету, 25 % за рахунок спеціального фонду державного бюджету), за складність, напруженість у роботі в розмірі 50 % посадового окладу (у тому числі 25 % за рахунок загального фонду державного бюджету, 25 % за рахунок спеціального фонду державного бюджету). Крім того оплата за вчене звання доцента у розмірі 25 % посадового окладу, за науковий ступінь кандидата наук 15 % посадового окладу відповідно до законодавства (том 1 а.с. 9-16).

Наказом № 309-К Міністерства освіти і науки України від 01.10.2020 ОСОБА_1 звільнений із посади ректора Харківської державної зооветеринарної академії 01 жовтня 2020 року у зв`язку з закінченням строку дії контракту від 01 жовтня 2015 року № І-125 (том 1 а.с. 6).

Відповідно до наказу № 298-к від 01.10.2020 Харківської державної зооветеринарної академії ОСОБА_1 звільнений з 01 жовтня 2020 року з посади ректора Харківської державної зооветеринарної академії у зв`язку з закінченням строку дії контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України та з 0,5 ставки посади доцента кафедри генетики, розведення та селекційних технологій за сумісництвом за угодою стор на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вирішено питання про виплату ОСОБА_1 компенсації за невикористані дні щорічної відпустки: за основною посадою 240 календарних дні; за сумісництвом 272 календарних дні (том 1 а.с. 7-8).

Згідно наказу № 566 від 17.12.2020 Харківської державної зооветеринарної академії у зв`язку з проведенням планової ревізії аудиторами Північно-Східного офісу Держаудитслужби з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2020 року виявлено ряд порушень та наказано відшкодувати зайво виплачену заробітну плату ректору ОСОБА_1 у сумі 158507,02 грн та скоригувати суму 35653,78 грн, перераховану до державних цільових фондів нарахованих на заробітну плату за рахунок спеціального фонду (утримати з заробітної плати) (том 1 а.с. 151-152).

Північно-східним офісом Держаудитслужби проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Харківської державної зооветеринарної академії за період з 01.03.2015 по 31.08.2020, за результатами якої 21.12.2020 складено Акт № 03-11/7 (том 1 а.с. 146-150).

Позивач звертався з листами до відповідачів та державної інспекції праці та за інформацією, викладеною у листі Головного управління Держпраці у Харківській області від 01.09.2021 №Б-912/02.04/12-08/8892, в порушення ст. 129 КЗпП України проведено відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, які не допускаються. В порушення вимог ч.5 ст. 80 КЗпП України мало місце ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд (том 1 а.с. 96-100).

Згідно Акту Головного управління Держпраці у Харківській області від 01.09.2021 року № ХК29385/571/АВ, складеного за результатами проведення ланового (позапланового) заходу державного нагляду (контроль) щодо додержання вимог законодавства у сферах охорони праці….Харківської державної зооветеринарної академії (ХДЗВА) в частині додержання вимог законодавства про працю, встановлено порушення вимог законодавства, зокрема щодо ОСОБА_1 : - ст. 129 КЗпП України, а саме проведено відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, які не допускаються (утримання по ревізії -158507,02 грн, компенсація ФЗП (512 днів) 241169,60 грн); має місце недотримання вимог ч.5 ст. 80 КЗпП України щодо ненадання щорічних відпусток повної тривалості протягом двох років підряд; ст. 116 КЗпП України, оскільки при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, не проводиться в день звільнення (утримання по ревізії - 158507,02 грн, компенсація ФЗП (512 дні) 241169,60 грн. (том 1 а.с. 103-131).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що згідно наказу № 298-к від 01.10.2020 суми, належні до виплати ОСОБА_1 на момент його звільнення, складаються із компенсації за невикористані дні щорічної відпустки: - за основною посадою 240 календарних дні; - за сумісництвом 272 календарних дні.

В порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач не повідомив позивача письмово про нараховані суми, належні йому при звільненні.

На час видання наказу № 566 від 17.12.2020 про відшкодування зайво виплачену заробітну плату ректору ОСОБА_1 у сумі 158507,02 грн … він був звільнений з 01.10.2020 року, та не отримав сум, які підлягали виплаті під час звільнення відповідно до наказу № 298-к від 01.10.2020.

Наказом № 566 від 17.12.2020 фактично була зменшена сума заробітної плати, яка належала до видачі позивачу ОСОБА_1 при звільненні.

Станом на 17.12.2020 року Харківська державна зооветеринарна академія не мала у своєму розпорядженні Акт № 03-11/7 від 21.12.2020 року з висновками, які б підтверджували час та обставини зайво виплаченої заробітної плати ректору ОСОБА_1 з огляду на вимоги ст. 127 КЗпП України.

З цих підстав місцевий суд дійшов висновку про те, що Харківська державна зооветеринарна академія неправомірно здійснила відрахування з компенсації за невикористані щорічні відпустки у розмірі 158507,02 грн на підставі наказу №566 від 17.12.2020.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 83 КЗпП України та частиною першою статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі статтею 83 КзпП України вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки, тільки в разі звільнення його з роботи. Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення.

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Конституційний Суд України у рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку.

Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу.

Отже, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити усі суми, що йому належать.

У разі невиконання такого обов`язку виникають передбачені статтею 117 КЗпП України правові підстави для застосування матеріальної відповідальності.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Крім того, аналогічний правовий висновок викладений у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16, у якій зазначено, що усі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

За змістом статті 26 Закону України «Про оплату праці» відрахування із заробітної плати можуть провадитися тільки у випадках, передбачених законодавством. Не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно з законодавством стягнення не звертається.

Стаття 127 КЗпП України допускає можливість відрахування із заробітної плати тільки у випадках, передбачених законодавством України.

Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу:

1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми;

2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв`язку з переходом на пенсію;

3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136).

Визначений частиною другою статті 127 КЗпП України перелік підстав, що дають право роботодавцю з власної ініціативи провадити утримання із заробітної плати працівників, є вичерпним.

Такі утримання здійснюються з метою покриття заборгованості працівників перед установою чи організацією, де вони працюють. Роботодавець не вправі робити відрахування, якщо для цього немає підстави, передбаченої законодавством.

Розмір відрахування із заробітної плати обмежується нормами статті 128 КЗпП України.

Отже, зі змісту вказаних норм убачається, що відрахування із заробітної плати можуть бути здійснені стосовно працівників, тобто осіб, які перебувають з підприємством в трудових відносинах.

Згідно зі статтею 129 КЗпП України не допускаються відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, на які згідно із законодавством не звертається стягнення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (чч.1, 2 ст.77 ЦПК України ).

Згідно зі ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заперечуючи проти позову, відповідач Харківська державна зооветеринарна академія послалася на те, що відповідно до акту ревізії фінансово-господарської діяльності ХДЗВА від 21.12.2020 позивачу фактично нараховувались та сплачувались надбавки за складність та напруженість у роботі та за високі досягнення у праці у загальному обсязі 100% від посадового окладу. У той час, як граничний розмір яких не повинен перевищувати 50% для одного працівника, що призвело до зайвого нарахування та виплати заробітної плати позивачу у період з 01.10.2015 по 31.08.2020 на загальну суму 158507,02 грн. Тому на виконання акту ревізії від 21.12.2020 було оформлено наказ № 566 від 17.12.2020, в якому ухвалено про необхідність відшкодувати зайво виплачену заробітну плату ОСОБА_1 . У зв`язку з чим із компенсації позивачу за невикористану щорічну відпустку у грудні 2020 року було вирахувано зазначену суму.

Суд першої інстанції надав правильну правову оцінку вищенаведеним доводам, вказавши про те, що ОСОБА_1 на час видання наказу № 566 від 17.12.2020 був звільнений з Харківської державної зооветеринарної академії з посади ректора та доцента кафедри генетики, розведення та селекційних технологій з 01.10.2020 року та не отримав сум, які підлягали виплаті під час звільнення відповідно до наказу № 298-к від 01.10.2020.

В порушення вимог ст. 116 КЗпП відповідач Харківська державна зооветеринарна академія не повідомила позивача ОСОБА_1 письмово про нараховані суми, належні йому при звільненні.

На підставі наказу № 566 від 17.12.2020 сума заробітної плати, яка належала до виплати позивачу ОСОБА_1 при звільненні, була неправомірно зменшена.

Як на підставу наказу № 566 від 17.12.2020 Харківська державна зооветеринарна академія посилається на результати ревізії, проведеної аудиторами Північно-східного офісу Держаудитслужби з 01.03.2015 по 31.08.2020, яка була проведена 21.12.2020 року та оформлена Актом № 03-11/7.

21.12.2020 ОСОБА_1 вручено перший та третій примірники вказаного акта ревізії з додатками до нього, другий примірник акта ревізії вручено йому 24.12.2020 року.

Станом на 17.12.2020 року Харківська державна зооветеринарна академія не мала у своєму розпорядженні Акт № 03-11/7 від 21.12.2020 року з висновками, які б підтверджували час та обставини зайво виплаченої заробітної плати ректору ОСОБА_1 з огляду на вимоги ст. 127 КЗпП України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Харківська державна зооветеринарна академія неправомірно здійснила відрахування з компенсації за невикористані щорічні відпустки у розмірі 158507,02 грн. на підставі наказу №566 від 17.12.2020.

Стягуючи на користь ОСОБА_1 частину невиплаченої компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 158507,02 грн. з Державного біотехнологічного університету, як правонаступника Харківської державної зооветеринарної академії, місцевий суд правильно взяв до уваги, що розпорядженням Кабінету міністрів України №431-р від 12.05.2021 року було погоджено реорганізацію Харківської державної зооветеринарної академії () шляхом приєднання до Державного біотехнологічного університету з віднесенням його до сфери управління Міністерства освіти і науки.

18.06.2021 року Міністерством освіти і науки України видано наказ № 698 (далі Наказ), зі змісту якого убачається, що Харківська державна зооветеринарна академія реорганізована шляхом приєднання її Державного біотехнологічного університету разом з відокремленими структурними підрозділами, згідно п. 9 якого Державний біотехнологічний університет є правонаступником усього майна, прав та обов`язків Харківської державної зооветеринарної академії (т. 2 а.с. 71-74).

Відповідно до п. 11, 15 вказаного Наказу створено комісію з реорганізації Харківської державної зооветеринарної академії, яка зобов`язана скласти передавальний акт, який повинен містити всі права та обов`язки, в т.ч. і ті, що оспорюються.

У відзиві на позов Державний біотехнологічний університет посилається на те, що на даний час робота комісії з реорганізації Харківської державної зооветеринарної академії триває, передавальний акт щодо передачі всіх прав та обов`язків не складено і в бухгалтерському обліку університету вимоги ОСОБА_1 не обліковуються, у зв`язку з чим стягнення з Державного біотехнологічного університету є безпідставним.

Суд першої інстанції надав правильну правову оцінку вказаним доводам, пославшись на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року по справі № 910/5953/17 (провадження № 12-98гс19),де зазначено, що:

«При реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків».

Тлумачення вказаних норм свідчить, що у статтях 104 ЦК та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

З урахуванням того, що Державний біотехнологічний університет є правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків Харківської державної зооветеринарної академії та не пов`язується з державною реєстрацією припинення Харківської державної зооветеринарної академії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що датою виникнення універсального правонаступництва Державного біотехнологічного університету щодо Харківської державної зооветеринарної академії, яка припиняється шляхом приєднання, слід вважати дату видання наказу № 413-р - 12.05.2021 року, з якої він є правонаступником Харківської державної зооветеринарної академії.

Що також узгоджується з правовими висновками, наведеними у постанові Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 296/443/16-ц.

Враховуючи те, що Харківська державна зооветеринарна академія не дотрималась вимог чинного законодавства при нарахуванні ОСОБА_1 належних до виплати сум у зв`язку із звільненням, неправомірно здійснила відрахування з компенсації за невикористані щорічні відпустки у розмірі 158507,02 грн. на підставі наказу №566 від 17.12.2020, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з Державного біотехнологічного університету, як правонаступника Харківської державної зооветеринарної академії, на користь ОСОБА_1 частину невиплаченої компенсації за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 158507,02 грн.

Доводи апеляційної скарги виконуючого обов`язки ректора Державного біотехнологічного університету Андрія Кудряшова, які фактично дублюють заперечення проти позову, зводяться до незгоди з ухваленим рішенням та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, тому не заслуговують на увагу колегії суддів.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що він, як роботодавець, має право для проведення відрахування з позивача помилково нарахованих та виплачених надбавок до заробітної плати, встановлених контролюючими органами, - не заслуговують на увагу, оскільки акт ревізії, яким встановлено неправильне нарахування позивачу надбавки, складено 21.12.2020 р., після звільнення позивача, яке відбулося 01.10.2020 р.

Тоді як згідно з вимогами трудового законодавства, яке проаналізовано вище, відрахування із заробітної плати на підставі ст. 127 КЗпП України можуть бути здійснені стосовно працівників, тобто осіб, які перебувають з підприємством в трудових відносинах.

Оскільки позивач на час встановлення факту неправильного нарахування надбавки не перебував у трудових відносинах з відповідачем, відрахування з належних позивачу до виплати сум проведені відповідачем неправомірно.

Результатами перевірки дотримання положень трудового законодавства при звільненні позивача, які викладені в Акті Головного управління Держпраці у Харківській області від 01.09.2021 року № ХК29385/571/АВ, встановлено, що в порушення ст. 129 КЗпП України проведено відрахування з вихідної допомоги, компенсаційних та інших виплат, які не допускаються. Вказані відомості не спростовані відповідачем належними і допустимими доказами. Отже посилання відповідача на незгоду з висновками ГУ Держпраці у Харківській області не приймаються до уваги апеляційного суду.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» є недоречним, оскільки вказана норма регулює стягнення з боржника сум за відкритим виконавчим провадженням.

В апеляційній скарзі відповідач посилався на те, що позивач при зверненні з уточненим позовом просив стягнути заборгованість за недонараховану компенсацію у сумі 158130,92 грн. Тоді як суд першої інстанції, стягнувши більшу суму 158507,02 грн, вийшов за межі позовних вимог.

Такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки розмір відрахувань з компенсації за невикористані щорічні відпустки позивача, які неправомірно здійснені Харківською державною зооветеринарною академією, становить 158507,02 грн., що достовірно підтверджено проаналізованими місцевим судом доказами, зокрема наказом № 566 від 17.12.2020 року, виданим на підставі Акту № 03-11/7 від 21.12.2020 року планової ревізії фінансово-господарської діяльності Харківської державної зооветеринарної академії за період з 01.03.2015 по 31.08.2020, а також висновками, викладеними в Акті Головного управління Держпраці у Харківській області від 01.09.2021 року № ХК29385/571/АВ. Отже суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення вказаної суми на користь позивача, що не свідчить про вихід за межі позовних вимог, а є ефективним способом відновлення порушеного права позивача.

Отже суд першої інстанції повно встановив обставини справи, дослідив надані сторонами докази, яким надав правильну правову оцінку та дійшов правильного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Рішення відповідає нормам матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга виконуючого обов`язки ректора Державного біотехнологічного університету Андрія Кудряшова залишається без задоволення, а рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 21 листопада 2022 року залишається без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу виконуючого обов`язки ректора Державного біотехнологічного університету Андрія Кудряшова залишити без задоволення.

Рішення Котелевського районного суду Полтавсьбкої області від 21 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 05.04.2023 року.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук