Номер провадження: 22-ц/813/3285/23
Справа № 521/7005/22
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувшив порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Попова Михайла Сергійовича на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2022 року, постановлену під головуванням судді Тополевої Ю.В., про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Одесахолод» про стягнення грошових коштів,

встановив:

25.05.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ПП «Одесахолод» про стягнення грошових коштів у розмірі 4 388 235,00 грн. (а.с. 1-3).

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є засновниками ТОВ «ВЕЛК».

16.03.2020 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ПП «Одесахолод» було підписано протокол, відповідно до п. 3.4 якого ПП «Одесахолод» зобов`язується виплатити позивачу 150 000,00 доларів США в якості долі в ТОВ «ВЕЛК» в два етапи: 50 000,00 доларів США - до 31.12.2020 року; 100 000,00 доларів США - до 31.12.2021 року. Відповідно до п. 3.4.1 ОСОБА_1 після отримання грошових коштів виходить зі складу засновників ТОВ «ВЕЛК».

Посилаючись на те, що ПП «Одесахолод» не виконало умови протоколу від 16.03.2020 року, позивачка просила її позовні вимоги задовольнити.

Проте, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі (а.с.16-17).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Попов М.С., посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27.05.2022 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 23-27).

У зв`язку зі звільненням головуючого у справі судді ОСОБА_4 у відставку з посади судді, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 126/0/15-23 від 21 лютого 2023 року, з урахуванням службової записки у даній справі про заміну судді-доповідача, на підставі п. 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованної системи документообігу в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року (із змінами та доповненнями), протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2023 року головуючий у справі суддя Гірняк Л.А. замінена на суддю Сегеду С.М., судді Сєвєрова Є.С. та Таварткіладзе О.М. (а.с. 44, 45).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 23.03.2023 року визначено новий склад суду: Громік Р.Д. і Драгомерецький М.М., головуючий той же суддя Сегеда С.М. (а.с.48-49).

Вирішуючи питання про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засіання (а.с. 41,43, 46).

Слід також зазначити, що у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 30.03.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище. Повний текст судового рішення складений 10.04.2023 року.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосудді, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції тривалий час (а.с. 35), від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється за правилами іншого судочинства.

Оскільки позивачОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ПП «Одесахолод» про стягнення грошових коштів у розмірі 4 388 235,00 грн., а спірні правовідносини виникли з корпоративних відносин, а самез підстав засновництва ОСОБА_1 ТОВ «ВЕЛК», яке уклало з ПП «Одесахолод» та ОСОБА_1 тристоронній договір про намір, з приводу виплати грошового еквіваленту долі ОСОБА_1 в ТОВ «ВЕЛК», то даний спір має розглядатись за правилами господарського судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з таких підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є засновниками ТОВ «ВЕЛК».

16.03.2020 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ПП «Одесахолод» було підписано протокол. Відповідно до п. 3.4 цього протоколу, ПП «Одесахолод» зобов`язується виплатити ОСОБА_1 150 000,00 доларів США в якості долі в ТОВ «ВЕЛК» в два етапи: 50 000,00 доларів США - до 31.12.2020 року; 100 000,00 доларів США - до 31.12.2021 року. Згідно п. 3.4.1 протоколу від 16.03.2020 року ОСОБА_1 після отримання грошових коштів виходить зі складу засновників ТОВ «ВЕЛК». Оскільки ПП «Одесахолод» не виконало умови протоколу від 16.03.2020 року позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права.

У відповідності до ч.6 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За змістом ст. 179 ГК України, який був чинним станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали суду, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Таким чином, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

Відповідно до п 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду даної справи є зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме: виплатити ОСОБА_1 , яка є засновником ТОВ «ВЕЛК», 150 000,00 доларів США в якості долі в ТОВ «ВЕЛК», а тому даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Оскільки ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що даний спір має розглядатись за правилами господарського судочинства.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі з тих підстав, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Заперечення ОСОБА_1 , які викладені нею в апеляційній скарзі, про те, що вона не має відношення до ПП «Одесахолод», в даному випадку правового значення не відіграє, оскільки з позовних матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли саме із засновництва ОСОБА_1 ТОВ «ВЕЛК», та її наміру стягнути з ПП «Одесахолод» в грошовому еквіваленті саме її долі в ТОВ «ВЕЛК».

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Попова Михайла Сергійовича залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 27 травня 2022 року про відмову у відкритті провадження у справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.04.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький