ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4913/23 Справа № 180/1400/22 Суддя у 1-й інстанції - Янжула О.С. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро Дніпропетровської області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саргсян Маріне Левонівна, на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року в цивільній справі номер 180/1400/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на навчання,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року до Марганецького міського суду Дніпропетровської області звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, ОСОБА_1 є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження від 19.11.2004 року НОМЕР_1 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Її батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який було розірвано.

З батька стягувалися аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття.

ІНФОРМАЦІЯ_1 їй виповнилося 18 років, на даний час вона продовжує навчання, що підтверджується довідкою навчального закладу.

У зв`язку з навчанням вона потребує матеріальної допомоги батька, який, як їй відомо, наразі не працює, ніяких стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей не має, батьки на його утриманні не перебувають.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на навчання у розмірі частини всіх видів доходів до досягнення 23 річного віку.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на навчання - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровська область, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Марганець, Дніпропетровської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на її утримання на час її навчання, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи стягнення з 31 жовтня 2022 року, тобто з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку, допустивши рішення суду негайному виконанню в межах місячної суми стягнення аліментів.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саргсян М.Л., подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги наведено, що в оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, постановленим з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, при невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, однобічному розгляді справи.

До позовної заяви з уточненнями так само як і до первинного позову не додано жодних доказів на понесення позивачем будь-яких витрат у зв`язку із навчанням. До первинної позовної заяви було додано довідку, відповідно до якої освіту вона здобуває за спеціальність 012 Дошкільна освіта за кошти регіонального бюджету згідно з наказом від 01.09.2022 року №87-С. Із зазначеної довідки вбачається, що позивачка отримує вищу освіту на безоплатній основі. Отже витрат на отримання вищої освіти позивачка не несе.

В обґрунтування необхідності подальшої сплати батьком аліментів позивачкою не додано жодного доказу, який би підтвердив необхідність такого утримання.

Крім того, в провадженні Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження НОМЕР_4 по стягненню з відповідача ОСОБА_1 аліментів на утримання сина - ОСОБА_4 в розмірі частини усіх видів заробітку на підставі виконавчого листа №2/180/504/2014, виданого Марганецьким міським судом Дніпропетровської області 16.04.2014 року.

Присудження виплати аліментів навіть у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку є значним навантаженням для відповідача, оскільки на його утриманні знаходиться неповнолітній син, тобто в результаті ухвалення рішення з відповідача буде стягуватись в рахунок виплати аліментів сума більше 40% від заробітної плати. При цьому наразі відповідач виплачує заборгованість зі сплати аліментів позивачці, що також є значним фінансовим навантаженням.

Сплата аліментів на утримання повнолітньої доньки за умови, що донька продовжує навчання на безкоштовній основі є порушенням прав відповідача.

Від позивачки ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Мунтян Т.І., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила апеляційну скаргу відхилити, рішення Марганецького міського суду від 06 березня 2023 року залишити без змін.

Зазначає, що у зв`язку з навчанням, вона потребує матеріальної допомоги.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки за період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім, зокрема, спорів про стягнення аліментів.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких

підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Марганець, Дніпропетровської області, її батьками є: батьком - ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 , виданого 19 листопада 2004 року міським управлінням юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №273 (а.с. 4).

З 01.09.2022 року ОСОБА_2 навчається у Комунальному закладі «Нікопольський фаховий педагогічний коледж» ДОР. На даний час вона є студенткою 1-го курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 012 Дошкільна освіта за кошти регіонального бюджету, згідно з наказом від 01.09.2022 року №87-С, що підтверджується довідкою №37 від 19.09.2022 року (а.с. 4).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 відповідач ОСОБА_1 також є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матір`ю якого є ОСОБА_5 (а.с. 21зв).

24.04.2015 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4 про стягнення аліментів з відповідача на користь ОСОБА_5 у розмірі частини з усіх доходів боржника, зазначене також підтверджується витягом з АСВП у виконавчому провадженні НОМЕР_4 (а.с. 23).

Постановою від 03.06.2021 року у виконавчому провадженні НОМЕР_4 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 23зв.-24)

Згідно з інформацією з єдиного реєстру боржників станом на 06.12.2022 року ОСОБА_1 має заборгованість за стягненням аліментів у виконавчому провадженні НОМЕР_5 (а.с. 22зв.).

ОСОБА_1 працює в ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» водієм з автотранспортного цеху з 11 березня 2021 року, що підтверджується довідкою №112 від 28.11.2022 року (а.с. 25).

Відповідно до довідки №163 від 29.11.2022 року доходи ОСОБА_1 за період травень 2022 року - жовтень 2022 року складають 88981,08 грн (а.с. 24зв.).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з можливості відповідача сплачувати аліменти на користь позивачки, яка продовжує навчання, однак у меншому розмірі ніж це зазначено позивачкою.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає нормам закону та обставинам справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким

проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У відповідності до норм статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 ЦПК України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Нормами статей 201, частини 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Марганець Дніпропетровської області, її батьками є: батьком - ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_3 .

З 01.09.2022 року ОСОБА_2 навчається у Комунальному закладі «Нікопольський фаховий педагогічний коледж» ДОР, є студенткою 1-го курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 012 Дошкільна освіта за кошти регіонального бюджету, згідно з наказом від 01.09.2022 року №87-С.

Відповідно до довідок №112 від 28.11.2022 року та №163 від 29.11.2022 року ОСОБА_1 працює в ТОВ «Птахокомплекс «Дніпровський» водієм з автотранспортного цеху з 11 березня 2021 року, його доходи за період травень 2022 року - жовтень 2022 року складають 88981,08 грн.

Враховуючи наведене вище, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітню доньку у зв`язку з її навчанням, оскільки є працездатною особою, прцює, отримує стабільний заробіток.

При визначенні розміру стягнених аліментів на користь позивачки судом першої інстанції враховано, що з відповідача за рішенням суду стягуються аліменти на неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який народився у шлюбі з іншою жінкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 Серія НОМЕР_3 , виданого 14 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №15 та копією постанови державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Орлової В.В. «про відкриття виконавчого провадження» від 24.04.2015 року з виконання виконавчого листа №2/180/504/2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини у розмірі частини його заробітку.

Наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів, яка наразі стягується із його заробітної плати в рахунок погашення боргу, не звільняє його від обов`язку матеріально утримувати свою повнолітню доньку на період її навчання.

Таким чином, суд першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище дитини, яка продовжує навчання, та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього на утриманні іншої дитини, що підтверджується матеріалами справи та те, що обов`язок матеріально утримувати дитину є як у матері так і у батька, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення ОСОБА_2 навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку, щомісячно.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, і не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів, що були предметом дослідження в суді першої інстанції та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати ОСОБА_1 по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Саргсян Маріне Левонівна, залишити без задоволення, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 березня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: