Справа № 308/5627/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Данко В.Й., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів

в с т а н о в и в:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла вищевказана позовна заява про захист прав споживачів.

Дослідивши матеріали позовної заяви вважаю, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.175 та ст.177 ЦПК України з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити найменування суду першої інстанції, до якого подається заява. Між тим, назву суду в позовній заяві вказано неповно.

Крім того, у відповідності до пунктів 6 та 7 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява також повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

З цього приводу позивач жодних відомостей не зазначив.

За приписами пункту 9 частини 3 статті 175 ЦПК України у позовній заяві вказується попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Між тим, позивачем такий розрахунок не наведено, як і не зазначено, що позивач не очікує понести будь-які витрати з огляду на вирішення судом цього спору.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статі 175 ЦПК України позовна заява, серед іншого, повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

За правилами частини 1 та 5 статті 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивач просить суд стягнути з відповідача 11938 грн. майнової шкоди та 36840 грн. моральної.

Утім, позивач не наводить будь-якого документального підтвердження (за наявності) персоніфікованого розміру майнової та моральної шкоди.

Окрім того, відповідно до частини 4 статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач при зверненні з вимогами до суду посилався на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

У статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, у якому не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів - за позовами, що пов`язані з порушенням їхніх прав. Разом з тим у частині 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Системний і комплексний аналіз зазначених норм дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб, як «споживачі, які звернулися з позовними вимогами про захист порушених справ», у переліку осіб, що мають пільги щодо сплати судового збору, установленому в статті 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів, а саме - Законом України «Про захист прав споживачів».

Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються від майнового навантаження з метою захисту своїх порушених прав (частина третя стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»). Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №761/24672/15-ц від 19.06.2018.

При цьому позовна заява містить вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 36840 грн.

Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою. Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.11.2018 р. у справі № 761/11472/15-ц.

Пунктом 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону. Таким чином, споживачі звільнені від сплати судового збору за подання позову про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої лише внаслідок недоліків продукції.

Положеннями статті 16 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Системний аналіз цитованого законодавства дозволяє стверджувати про те, що законом передбачено пільгу для споживача, яка полягає у звільненні його від сплати судового збору при заявлені вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), тільки за умови, що така шкода це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

За обставин цієї справи стверджується позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 36840 грн.

Відповідно до частини 3 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою. Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 28.11.2018 р. у справі № 761/11472/15-ц.

Тобто заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою.

У вимірі фактичних обставин суддя не знаходить підстав, із якими законодавець пов`язує наявність пільги щодо судового збору, оскільки позивач посилається виключно на отримання іншого товару, ніж той, що він замовляв.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позову майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що з 1 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб дорівнює 2684 гривні.

Отже, заявляючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 36840 грн., позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Між тим, у матеріалах позовної заяви докази сплати означеної суми судового збору відсутні.

Відповідно до частини 1 статі 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 175, 177, 258-260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів залишити без руху.

Позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви у строк, який не може перевищувати 5 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху:

-правильно вказати найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

-надати відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися;

-надати відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі проводилися;

-вказати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

-виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини;

-надати належними чином засвідчені докази, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (за наявності);

-надати документ про сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.;

Ухвала суду про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання та окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу суду може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Суддя В.Й. Данко