Провадження № 22-ц/801/1147/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2023 рокуСправа № 127/17016/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Якименко М. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП»», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2023 року, дата складання його повного тексту 28 березня 2023 року, ухвалене у цій справі в м. Вінниці суддею цього суду Антонюком В.В.,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (далі - ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП»), ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди. Позов мотивований тим, що 05 грудня 2020 року по вул. Барське шосе у м. Вінниці сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . На місці дорожньо-транспортної пригоди в присутності представника ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, у якому ОСОБА_4 зазначив, що визнає свою вину у дорожньо-транспортній пригоді. Відповідальність власника автомобіля MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО №2976840.

У зв`язку з цим у ОСОБА_1 виникло право на страхове відшкодування від ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП», а тому він 08 грудня 2020 року звернувся до ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди та надав усі необхідні документи.

З метою одержання страхового відшкодування 21 січня 2021 року ОСОБА_1 звертався до ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» із заявою про виплату страхового відшкодування, у якій просив належне йому до виплати страхове відшкодування перерахувати в безготівковій формі на його банківський рахунок.

Станом на день звернення до суду страхове відшкодування та жодної відповіді на вказану заяву позивач не отримав.

20 травня 2021 року на адресу ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» було надіслано адвокатський запит адвоката Вересюка М.В., який діяв в інтересах ОСОБА_1 , за № 1-2005/21 з проханням надати інформацію про те, чи розглянута заява ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування, чи визначався розмір такого страхового відшкодування, а також надати належним чином засвідчені копії матеріалів справи, заведеної у ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 05 грудня 2020 року.

На вказаний запит була отримана відповідь 27 травня 2021 року, згідно якої вбачається, що ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в сумі 50 000 грн. (ліміт за Європротоколом) і зазначено, що виплата даного відшкодування буде здійснена найближчим часом.

Разом з даною відповіддю ПАТ «СГ«Ю.БІ.АЙ-КООП» надало також звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №11589 від 16 лютого 2021 року, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_1 , після його аварійного пошкодження становить 103 283,70 грн.

Водночас, за результатами даної дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає у тому, що його постійно турбувало питання негайного проведення відновлювальних робіт, адже автомобіль зберігається на вулиці під відкритим небом. Дана ситуація вплинула на відносини у сім`ї позивача, на роботі, а також на його сон. Втративши можливість вільно користуватись своїм транспортним засобом, позивач був змушений змінити свій звичний робочий день, оскільки витрачав не мало часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, страхової компанії, оцінювачів, адвокатів, органів судової влади та державної автомобільної інспекції з метою визначення вартості відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім`ю та роботу.

Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року замінено неналежного відповідача ОСОБА_3 на належного - Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ). Залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 .

У зв`язку із недостатністю суми страхового відшкодування для повного покриття завданої шкоди та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивач просив стягнути на його користь із ПАТ «СГ«Ю.БІ.АЙ-КООП» майнову шкоду в якості страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн., а також стягнути на його користь із ФОП ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 53 283, 70 грн. та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат щодо судового збору шляхом його солідарного стягнення з відповідачів на користь позивача.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд, перевіривши його законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником такого транспортного засобу є ОСОБА_1 (а. с. 22, том 1).

Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , підтверджується, що даний транспортний засіб належить ОСОБА_2 (а. с. 77, том 1).

З відомостей трудової книжки ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 вбачається, що 25 жовтня 2018 року він був прийнятий на роботу на посаду водія автотранспортних засобів до ФОП ОСОБА_2 (а. с. 74-75, том 1).

Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО №2976840 станом на момент ДТП відповідальність власника автомобіля MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована в ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» (а. с. 128, том 2).

Відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 05 грудня 2020 року дорожньо-транспортна пригода в м. Вінниці по вул. Барське шосе сталась за участю автомобіля Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 . Описом події дорожньо-транспортної пригоди у даному повідомленні встановлено, що ОСОБА_1 зупинився на червоний сигнал світлофору, після чого водій автомобіля MAN здійснив наїзд на автомобіль Subaru Forester. Свою вину водій автомобіля MAN - ОСОБА_4 у скоєній дорожньо-транспортній пригоді визнав, про що ним була здійснена відмітка у даному повідомленні (а. с. 5, том 1).

З повідомлення від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що відповідальність водія автомобіля MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , застрахована в ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АО №2976840, термін дії якого розпочався 05 травня 2020 року та закінчився 05 травня 2021 року (а. с. 6, том 1 ).

21 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просив належне йому до виплати страхове відшкодування перерахувати в безготівковій формі на його банківський рахунок (а. с. 7, том 1 ).

20 травня 2021 року на адресу ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» було надіслано адвокатський запит адвоката Вересюка М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , за № 1-2005/21 з проханням надати інформацію про те, чи розглянута заява ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування, чи визначався розмір такого страхового відшкодування, а також надати належним чином засвідчені копії матеріалів справи заведеної у ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» внаслідок ДТП, яка сталась 05 грудня 2020 року (а. с. 8, том 1).

На вказаний запит адвокатом Вересюком М.В була отримана відповідь 27 травня 2021 року, з якої вбачається, що ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в сумі 50 000 грн. (ліміт за Європротоколом) і зазначено, що виплата даного відшкодування буде здійснена найближчим часом (а. с. 9, том 1).

Із звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_1 , від 16 лютого 2021 року за №11589 та висновку про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу від 19 лютого 2021 за № 11589-1, наданих суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , вбачається, що строк експлуатації такого транспортного засобу становить 22 роки, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику цього транспортного засобу складає 103 283,70 грн. (а. с. 10-16, том 1).

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових правовідносин із таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої ст. 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1888 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно із ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним законом.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно зі ст. 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV).

Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (ст. 28 Закону N 1961-ІV ).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц вказала, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № 1961-IV).

За приписами ч. ч. 2, 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 вказано, що: «виходячи з положень ст. ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону. Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені ст. 23 Закону № 1961-IV».

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення із ПАТ «СГ«Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_1 майнової шкоди в якості страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО №2976840 у матеріалах справи відсутній, що позбавляє можливості встановити наявні правовідносини між ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» та власником транспортного засобу MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , а також зробити висновок щодо встановленого ліміту страхового відшкодування.

З таким висновком суду першої інстанції неможливо погодитись з огляду на таке.

Як вбачається з офіційного сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) http://www.mtsbu.ua/ua/, на ньому наявна можливість здійснити перевірку полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Перейшовши до розділу «Перевірка чинності полісу», можна зробити запит до Централізованої бази даних МТСБУ та перевірити чинність полісу як за державним номером транспортного засобу, так і за номером полісу.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг 29 грудня 2015 року винесено розпорядження № 3471 (чинне на момент вчинення ДТП), яким було доповнено пункт 1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 17 листопада 2011 року № 698 «Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 грудня 2011 року за № 1412/20150, новим абзацом третім такого змісту: «з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому».

Вищезгадане розпорядження оприлюднене на офіційному вебпорталі Верховної Ради України «zakon.rada.gov.ua», перебуває у вільному доступі, а тому факт встановленого ліміту страхового відшкодування у розмірі 50 000 грн. за шкоду, заподіяну майну потерпілого, не потребує доказування, як і не потребує доказування той факт, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», оскільки дана інформація розміщена на офіційному сайті МТСБУ. Суд міг і повинен був перевірити та встановити такі відомості, адже така інформація є відкритою та доступною.

Крім того ці обставини як такі, що визнаються учасниками справи, в силу приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, чого у даній справі не має місця.

За таких обставин, зважаючи на те, що страхова компанія погодилась із розміром завданої майнової шкоди, а матеріалах справи не має доказів того, що такий розмір страхового відшкодування був виплачений ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції з огляду на визначену у звіті та висновку вартість майнової шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_1 , вважає за можливе стягнути із ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в якості страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення із ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка становить 53 283, 70 грн., суд першої інстанції виходив з того, що звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки він має ряд недоліків. Так, зокрема, він не містить підпису суб`єкта оціночної діяльності. Ні ОСОБА_4 , ні ФОП ОСОБА_2 не були присутні під час огляду оцінювачем транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 , що позбавило їх можливості подати заперечення чи спростування відносно переліку ушкоджень такого транспортного засобу. У звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_1 , відсутня фотофіксація ушкоджень транспортного засобу.

Такі висновки суду першої апеляційний суд вважає необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (справа "Олександр Шевченко проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та справа "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine), заява N 50966/99, рішення від 14 жовтня 2003 року).

З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 добросовісно розпорядився своїми процесуальними правами, звернувшись до страхової компанії із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди, надав усі необхідні документи. ПАТ «СГ«Ю.БІ.АЙ-КООП», яке є страховиком ФОП ОСОБА_2 , саме залучило суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_5 , який за результатами огляду транспортного засобу Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_1 , склав звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику цього транспортного засобу, згідно якого вартість матеріального збитку після аварійного пошкодження даного транспортного засобу становить 103 283,70 грн.

Апеляційний суд вважає, що позивачем повністю доведено належними та допустимими доказами позовні вимоги щодо стягнення майнової шкоди з ФОП ОСОБА_2 . Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, передбаченому ст. 13 ЦПК України, саме відповідач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами, визначає докази, якими підтверджуються його заперечення проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. У разі незгоди із даним звітом, ФОП ОСОБА_2 жодним чином не була позбавлена можливості звернутись до суб`єктів оціночної діяльності для того, щоб визначити розмір завданої ОСОБА_1 майнової шкоди та в подальшому надати отриманий висновок суду. Натомість, ФОП ОСОБА_2 , заперечуючи у відзиві на позовну заяву щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з неї майнової шкоди, жодних доказів розміру такої шкоди в передбачений процесуальним законом спосіб не надала.

Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_1 , було отримано на адвокатський запит представника позивача від ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП», яке взагалі не заперечує розміру заподіяної позивачу майнової шкоди.

Факт того, що ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_2 не були присутні під час огляду оцінювачем транспортного засобу, що позбавило їх можливості подати заперечення чи спростування відносно переліку ушкоджень транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 , ніяким чином не впливає на те, що саме на ФОП ОСОБА_2 як на володільця транспортного засобу, з вини якого сталась ДТП, покладено обов`язок сплати різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відсутність фотофіксації ушкоджень транспортного засобу Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_1 , у звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику цього транспортного засобу не є підставою для відмови у позові, оскільки із повідомлення про ДТП чітко видно, що водій автомобіля MAN, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_4 зауважень до даного повідомлення не заявляв (а. с. 5, том 1).

Натомість, апеляційний суд звертає увагу на те, що ФОП ОСОБА_2 , зловживаючи наданими їй процесуальними правами, різними способами затягувала судовий процес, зокрема, подавала заяви про відкладення судового розгляду та двічі заявляла клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи, не здійснюючи оплату вартості послуг експерта, що призвело до повернення матеріалів справи з експертної установи без виконання. Такі дії вчинялись цим відповідачем навмисно з метою уникнення відповідальності за завдану шкоду внаслідок ДТП. Таким чином, ФОП ОСОБА_2 на власний розсуд розпорядилось своїми процесуальними правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин відсутні підстави стверджувати, що названий звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, є неналежним та недопустимим доказом у справі.

У даній справі встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Subaru Forester, державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 103 283,70 грн., а ліміт страхового відшкодування - 50 000 грн., а тому з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню розмір майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження вказаного автомобіля, а саме 53 283, 70 грн., що є різницею між фактичним розміром шкоди і розміром страхового відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди у 5 000 грн., який підлягає стягненню з ФОП ОСОБА_2 на користь позивача, суд першої інстанції не врахував у повній мірі засад розумності, виваженості та справедливості, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні у цій частині з огляду на таке.

Завдана ОСОБА_1 моральна шкода, як він зазначив у позові, полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку пошкодженням належного йому майна, зокрема в тому, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його постійно турбувало питання негайного проведення відновлювальних робіт, адже автомобіль зберігається на вулиці під відкритим небом. Дана ситуація вплинула на відносини у сім`ї позивача, на роботі, а також на сон. Втративши можливість вільно користуватись своїм транспортним засобом, позивач був змушений змінити свій звичний робочий день, оскільки витрачав не мало часу на поїздки до станцій технічного обслуговування, страхової компанії, оцінювачів, адвокатів, органів судової влади та державної автомобільної інспекції з метою визначення вартості відновлювальних робіт, отримання необхідних документів для підтвердження розміру шкоди, захисту його прав, що спричинило ряд незручностей та проблем, марно згаяного часу, який міг би бути витрачений на сім`ю та роботу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Суд апеляційної інстанції врахував усі обставини справи, а також те, що шкода, завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що належною компенсацією перенесених позивачем моральних страждань, з урахуванням їх характеру, глибини і тривалості, буде стягнення з ФОП ОСОБА_2 грошової компенсації у якості завданої моральної шкоди у розмірі 15 000 грн.

Крім того, вирішуючи спір у даній справі, суд першої інстанції помилково стягнув судовий збір солідарно з відповідачів. При цьому, колегія суддів зазначає, що солідарне стягнення суми судових витрат чинним цивільно-процесуальним законодавством не передбачене.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16, від 25 вересня 2018 року у справі № 904/5580/16, від 13 липня 2020 року у справі № 476/489/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення в законній силі залишатись не може та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення майнової шкоди та в частині вирішення питання про стягнення судового збору, а в частині вирішення вимог щодо відшкодування моральної шкоди підлягає зміні шляхом збільшення розміру стягнутої моральної шкоди з 5 000 грн. до 15 000 грн.

З ч. ч. 1, 2, 7, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог та частковим задоволенням вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141, п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з ПАТ «СГ «Ю.БІ.АЙ.-КООП» на користь позивача судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 499, 67 грн. та судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 749, 80 грн., а також стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 632, 82 грн. та судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 949, 23 грн.

Відповідно до підпункту 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та сплаченого ОСОБА_1 судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 999, 25 грн., з скаржника на користь держави підлягає доплаті судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1 049, 99 грн. (2 032,83 грн. х 150 % = 3 049, 24 грн., де 2 032,83 грн. - судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви, а 3 049, 24 грн. - загальна сума судового збору, що підлягала сплаті за подачу апеляційної скарги).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 березня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення майнової шкоди та в частині вирішення питання про стягнення судового збору скасувати, ухвалити нове судове рішення, а в частині вирішення вимог про стягнення моральної шкоди дане рішення суду змінити.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (Код ЄДРПОУ - 31113488) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) майнову шкоду у розмірі 50 000 грн.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) майнову шкоду у розмірі 53 283, 70 грн.

Збільшити розмір стягнутої моральної шкоди з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) з 5 000 грн. до 15 000 грн.

Стягнути судовий збір за подачу позовної заяви з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (Код ЄДРПОУ - 31113488) на користь ОСОБА_1 у розмірі 499, 67 грн.

Стягнути судовий збір за подачу позовної заяви з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) у розмірі 632, 82 грн.

Рішення суду першої інстанції в іншій частині залишити без змін.

Стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) у розмірі 749, 80 грн.

Стягнути судовий збір за подачу апеляційної скарги з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) у розмірі 949, 23 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) в дохід держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 049, 99 грн.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : Т. Б. Сало

М. М. Якименко