РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року Рівненський міський суд

Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Мізера А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

в с т а н о в и в :

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів звернувся ОСОБА_1 .

У своєму позові позивач зазначає, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2014 року від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2017 року шлюб між ними розірвано; стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 40 відсотків усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову 01 грудня 2016 року.

26 січня 2019 року він уклав шлюб з ОСОБА_4 , від якого має двох малолітніх дітей доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 25 лютого 2022 року він був призваний на військову службу по мобілізації до Хмельницького зонального відділу Військової служби правопорядку. Враховуючи, що на його утриманні перебувають ще двоє дітей та дружина, яка перебуває у декретній відпустці, тому на даний час встановлений розмір аліментів (40 відсотків усіх видів доходів (заробітку)) є завеликим для нього, оскільки змінився його сімейний стан.

Тому просить суд позов задоволити та присудити до сплати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/8 частини усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В судовому засіданні відповідач та представник відповідача заявлені позовні вимоги позивача визнали частково та не заперечили проти зменшення розміру аліментів, які стягуються згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2017 року з 40 відсотків усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття до частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі від якого ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилась дочка ОСОБА_3 .

Дана обставина підтверджується дослідженим в судовому засіданні кс.копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданим 16 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 в м.Рівне, про що складено відповідний актовий запис №3326. Батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2017 року по цивільній справі №569/15862/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів позов задоволено повністю; шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 02 серпня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №1017 розірвати; стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 40 відсотків усіх видів доходів (заробітку) ОСОБА_1 , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позову 01 грудня 2016 року.

З дослідженого в судовому засіданні кс.копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 26 січня 2019 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 26 січня 2019 року, про що складено відповідний актовий запис №104.Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_8 , дружини ОСОБА_8 .

Від даного шлюбу позивач має двох малолітніх дітей дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується дослідженими в судовому засіданні кс.копіями свідоцтв про народження.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч 3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.

Приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, покращать її матеріальне становище і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону, тому заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення.

Однак, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача в розмірі не 1/8 частки, як просить позивач, а в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,12,81,141,263-265,268,273, 354 ЦПК України, ст.ст.141,180-181,183,184 СК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів задоволити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 січня 2017 року по цивільній справі №569/15862/16-ц.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованої АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований АДРЕСА_1 , іпн. НОМЕР_3

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрована АДРЕСА_2 , іпн. НОМЕР_4

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов