Справа №295/2034/23
У Х В А Л А

"10" квітня 2023 р. м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Єригіна І.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: виконавчий комітет Житомирської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Богунського районного суду м.Житомира в порядку окремого провадження із заявою, відповідно до змісту якої просить встановити факт, що ОСОБА_1 здійснює постійний догляд за ОСОБА_2 , який за висновком МСЕК потребує постійного стороннього догляду.

В обґрунтування поданої заяви вказує, що ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом 1 групи з 21.02.2022 року, внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, загальне захворювання- довічно(копію пенсійного посвідчення прикладаю до заяви). 05.05.2022 року ОСОБА_2 проходив реабілітацію за результатами якої встановлено що він потребує соціально-побутовий патронаж - довічно. Відповідно до довідки серії 12 ААВ №299518 до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_2 потребує сторонньої допомоги. Батько має ряд хвороб, у зв`язку з чим потребує постійного догляду, через що має залежність від інших осіб. На даний час ОСОБА_1 є тим, хто постійно здійснює догляд та піклування про нього, а саме постійно доглядає, прибирає житло, готує їжу. купує необхідні ліки, харчування, сплачує комунальні послуги, забезпечує всім необхідним та проживає разом з ним. Мати ОСОБА_1 не може допомогти в силу свого віку, немає змоги забезпечити належний догляд фізично, тому ОСОБА_1 єдиний хто багато років вже доглядає батька. Рідній брат ОСОБА_1 проживає за кордоном, тому теж допомогти не має змоги. Інших родичів, які б бажали допомагати батьку, немає. Вбачається, що заявник є єдиною особою, хто може здійснювати постійний сторонній догляд за батьком ОСОБА_2 . 1958 р.н., інвалідом 1 групи, який потребує постійного стороннього догляду згідно з висновком ЛКК. Офіційний догляд(через територіальний орган соціального захисту населення) за батьком, що потребує постійного стороннього догляду за станом здоров`я, не оформляв. Зазначив, що встановлення факту має для юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків заявника щодо отримання соціальних пільг та виплат та виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно положень ч.3 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), cправи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Ознайомившись з поданою заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав на підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком МСЕК потребує постійного стороннього догляду, заявник вказав, що:

- факт здійснення ОСОБА_1 постійного догляду за ОСОБА_2 , 1958 р.н., інвалідом 1 групи, має юридичне значення, оскільки породжує виникнення прав та обов`язків заявника щодо отримання соціальних пільг та виплат та виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

- офіційний догляд (через територіальний орган соціального захисту населення) за батьком, що потребує постійного стороннього догляду за станом здоров`я, не оформляв.

Разом з тим, суд зазначає наступне.

Законом, яким врегульовано основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах, є Закон України «Про соціальні послуги».

Відповідно до пунктів 10, 15 ч.1 ст.1 Закону України «Про соціальні послуги» (далі Закон) отримувачі соціальних послуг - особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги. Складні життєві обставини - обставини, що негативно впливають на життя, стан здоров`я та розвиток особи, функціонування сім`ї, які особа/сім`я не може подолати самостійно. Чинниками, що зумовлюють складні життєві обставини, зокрема, визнається похилий вік особи, часткова або повна втрата рухової активності, пам`яті, невиліковні хвороби, хвороби, що потребують тривалого лікування.

Згідно з ч.1, ч.3 ст.13 Закону надавачі соціальних послуг провадять свою діяльність відповідно до законодавства про соціальні послуги, на підставі установчих та інших документів, якими визначено перелік соціальних послуг та категорії осіб, яким надаються такі послуги, за умови забезпечення їх відповідності критеріям діяльності надавачів соціальних послуг, встановленим Кабінетом Міністрів України.

До надавачів соціальних послуг недержавного сектору належать підприємства, установи, організації, крім визначених частиною другою цієї статті, громадські об`єднання, благодійні, релігійні організації, фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.13 Закону, фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та, зокрема, є особами з інвалідністю I групи.

Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд (ч.7 ст.13).

Зі змісту ст.15 вказаного Закону вбачається, що відомості про осіб, що отримують та надають соціальні послуги, в тому числі про фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, вносяться до реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

У відповідності до ч.2 та ч.4 ст.19 Закону, підставою для розгляду питання про надання соціальних послуг надавачами соціальних послуг недержавного сектору (крім соціальних послуг, що надаються за рахунок бюджетних коштів) є подані їм заява, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг, передбачені частиною першою цієї статті.

Порядок подання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг визначається Порядком організації надання соціальних послуг.

Згідно з п.25 Порядку організації надання соціальних послуг затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 587 (далі - Порядок) для отримання соціальних послуг особа, яка потребує соціальних послуг (далі - особа), подає уповноваженому органу за своїм задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) заяву про надання соціальних послуг (далі - заява) у письмовій або електронній формі, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики, разом з документами, зазначеними в пункті 28 цього Порядку.

Подання заяви з відповідними документами для отримання соціальних послуг особами з інвалідністю та особами похилого віку, які мають інтелектуальні та/або психічні порушення, проводиться відповідно до Порядку надання соціальних послуг особам з інвалідністю та особам похилого віку, які страждають на психічні розлади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2019 р. № 576 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 55, ст. 1912).

Заява в електронній формі подається через Єдиний державний вебпортал електронних послуг (далі - Портал Дія), електронну систему чи іншу інтегровану з ними інформаційну систему.

Згідно з пунктом 38 Порядку рішення про надання соціальних послуг разом з інформацією про особу/сім`ю (призначені виплати та державну допомогу, встановлення статусу внутрішньо переміщеної особи, особи з інвалідністю тощо) також надсилається надавачу (надавачам) у паперовій та/або електронній формі не пізніше ніж через три робочих дні з дати його прийняття.

Інформація про прийняте рішення щодо надання соціальних послуг або відмову в їх наданні, соціальні послуги, що надаватимуться особі/сім`ї, а також про суб`єктів, що їх надаватимуть, фіксується в Реєстрі надавачів та отримувачів соціальних послуг протягом доби з моменту прийняття відповідного рішення (п.43 Порядку).

Відповідно до ч.4 ст.21 Закону, рішення про відмову у наданні соціальної послуги може бути оскаржено у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, надання соціальних послуг у вигляді постійного догляду за особою з інвалідністю здійснюється в порядку, встановленому чинним законодавством, з оформленням відповідного рішення, яке може бути оскаржено в судовому порядку.

Отже, подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки питання надання особі статусу надавача соціальних послуг, в тому числі і по догляду за особою з інвалідністю чітко регламентовано нормами Закону України «Про соціальні послуги» та Порядком організації надання соціальних послуг від 01червня 2020 року № 587, Порядком надання соціальних послуг особам з інвалідністю та особам похилого віку, які страждають на психічні розлади від 26 червня 2019 року № 576.

У разі незгоди з прийнятим рішенням відповідного органу щодо надання ОСОБА_1 статусу особи, яка здійснює постійний догляд особи з інвалідністю, заявник не позбавлений права на звернення до суду із позовом про оскарження дій/рішення такого органу, а не із заявою про встановлення факту.

Щодо посилання заявника те, що встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком МСЕК потребує постійного стороннього догляду, породжує виникнення у нього прав та обов`язків, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та матиме юридичне значення для виникнення прав та обов`язків заявника щодо отримання соціальних пільг та виплат, то суддя зазначає, що саме по собі здійснення постійного догляду не породжує у осіб, які здійснюють такий догляд, прав та обов`язків, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи положення п.1 ч.1 ст.186, ч.3 ст.294 ЦПК України, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст.ст.186, 259-261, 293, 294, 315, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: виконавчий комітет Житомирської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження у справі надіслати особі, яка подала заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.М. Єригіна