29.06.2023 Провадження по справі № 2/940/279/23
Справа № 940/562/23
РІШЕННЯ
Іменем України
29 червня 2023 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Мандзюка С.В.
за участю секретаря судових засідань Козуб І.С.
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тетіївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,
встановив:
ОСОБА_1 звернулась до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 79,3 м?, житловою площею 60,5 м?, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається зокрема із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 79,3 м?, житловою площею 60,5 м?, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав їй на підставі свідоцтва про право приватної власності виданого 20.04.1965 року на підставі рішення Виконавчого комітету Тетіївської селищної ради від 29.03.1965 року. Позивачка претендує на спадкове майно, як спадкоємиця за заповітом.
Однак, при зверненні до державного нотаріуса з проханням видати на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначений житловий будинок, позивачці було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. За вказаних обставин, позивачка не має можливості реалізувати своє право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .
Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 01.06.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.
У підготовче засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Порхун О.П. не з`явилися. Адвокат Порхун О.П. надала до суду клопотання, в якому просить справу розглядати за відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник відповідача Тетіївської міської ради у підготовче засідання не прибув, через канцелярію суду подав заяву, у якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Враховуючи подані сторонами заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 6).
За життя ОСОБА_2 склала заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Тетіївської районної державної нотаріальної контори Бурлаченко О.Г. 30 листопада 2004 року, зареєстровано в реєстрі за № 3990, згідно якого вона заповіла все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла позивачці ОСОБА_1 (а.с. 8).
Згідно копії свідоцтва про одруження виданого Тетіївською селищною радою Тетіївського району Київської області серії НОМЕР_2 встановлено, що спадкодавиця ОСОБА_2 15.11.1964 року одружилась з ОСОБА_3 та змінила дівоче прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (а.с. 7).
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 79,3 м?, житловою площею 60,5 м?, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав їй на підставі свідоцтва про право приватної власності виданого 20.04.1965 року на підставі рішення Виконавчого комітету Тетіївської селищної ради від 29.03.1965 року, яке позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємиця за заповітом прийняла та звернулась до державного нотаріуса Тетіївської державної нотаріальної контори щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 9-12).
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною 13.04.2023 року № 389/02-14, державний нотаріус Тетіївської державної нотаріальної контори Давидова С.М. відмовила позивачці ОСОБА_1 у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Документ, що встановлює право власності на житловий будинок під номером АДРЕСА_1 , відсутній (а.с. 13).
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Оскільки позивачка позбавлена можливості здійснити своє право на спадкування у зв`язку з відсутністю у неї документів, що підтверджують право власності спадкодавиці ОСОБА_2 на житловий будинок, таке право підлягає захисту в судовому порядку.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.
Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22.09.2021 року у справі № 227/3750/19.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Отже, враховуючи наведені вище норми права, оцінюючи надані докази, беручи до уваги визнання відповідачем позову, встановивши фактичні обставини справи, а саме, що померлій ОСОБА_2 належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 79,3 м?, житловою площею 60,5 м?, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , її спадкоємицею за заповітом є позивачка, яка спадщину прийняла, втім в позасудовому порядку позбавлена можливості оформити право власності на зазначене спадкове майно у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а будь - яких інших спадкоємців, які б претендували на вказане майно судом не встановлено, тому це право позивачки підлягає захисту судом шляхом його визнання.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 16, 328, 1216, 1218, 1225, 1296 ЦК України, статтями 3, 10, 12, 81, 200, 206, 247, 264-268, 354 ЦПК України, суд
вирішив:
Позов ОСОБА_1 до Тетіївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 79,3 м?, житловою площею 60,5 м?, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя С.В. МАНДЗЮК