Провадження № 2/734/18/23 Справа № 734/1532/21
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 березня 2023 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Домашенка Ю.М.,

секретар судового засідання Гузенко Т.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі Відповідач) про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що він є колишнім військовослужбовцем. За час проходження військової служби брав участь в антитерористичній операції (операції об`єднаних сил) та отримав посвідчення учасника бойових дій. Наразі Позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи у зв`язку з захворюваннями, отриманими за час проходження військової служби. У зв`язку з закінченням контракту, Позивача виключено зі списків квартирного обліку. 17.12.2019 Позивач звернувся до Відповідача із заявою про поновлення його на квартирній черзі, на що Відповідачем був наданий лист про неможливість його поновлення на квартирній черзі у зв`язку зі звільненням за закінченням контракту. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30.11.2020 визнано незаконними дії Відповідача щодо не зарахування Позивача на квартирний облік та зобов`язано Відповідача в особі житлової комісії поновити Позивача на квартирному обліку з 15.11.2018. Дане рішення було виконано лише після неоднакових звернень до Відповідача.
Крім того, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.10.2019 визнано протиправною бездіяльність Відповідача щодо ненарахування та невиплати Позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Зобов`язано Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Визнано протиправною бездіяльність Відповідача щодо ненарахування та невиплати Позивачу грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27.08.2018. Зобов`язано Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27.02.2018. Вказане судове рішення тривалий час, до 12.02.2020 Відповідачем добровільно не виконувалось, у зв`язку з чим Позивач був змушений неодноразово звертатись до Відповідача та інших державних установ з вимогою його виконання. У зв`язку з порушенням Відповідачем його прав, недотримання вимог ст. 19 Конституції України, Позивач, будучи особою з інвалідністю ІІІ групи, змушений був звертатись до суду з метою відновлення його порушених прав, а також до Відповідача щодо не розгляду його звернень. Все це обумовило необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, нераціонального витрачання життєвого часу, підвищеної психоемоційної напруги, що негативно позначилось на стані його здоров`я, в зв`язку з чим Позивач просить стягнути з Відповідача моральну шкоду в розмірі 3000000 грн.
Представник Відповідача подав відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги не визнав, зазначивши, що після отримання 10.12.2020 постанови Чернігівського апеляційного суду від 30.11.2020, 15.12.2020 було проведено засідання житлової комісії та поновлено Позивача на квартирній черзі з 15.11.2018 в загальній та першочерговій черзі. На думку представника в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вчинення посадовою чи службовою особою Військової частини НОМЕР_1 незаконних дій чи бездіяльності стосовно Позивача, та, відповідно, порушення його прав і завдання моральної шкоди.
Позивач подав відповідь на відзив, у якому вказав, що порушення Відповідачем його прав підтверджується рішеннями судів, а розмір моральної шкоди визначено виходячи з душевних страждань, які він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою стосовно нього посадових осіб Відповідача.
У судовому засіданні Позивач та представник Позивача позовні вимоги підтримали.
Представник Відповідача позовні вимоги не визнала.
Під час судового розгляду цивільної справи встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 31.08.2016 Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України, ОСОБА_1 має право пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Листом від 09.08.2019 № 1269 Відповідач повідомив Позивача про зняття його 15.11.2018 з квартирного обліку у зв`язку зі звільненням у запас за підпунктом «а» (закінчення контракту) ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

Листом Відповідача від 18.12.2019 № 1912 повідомлено Позивача про неможливість його поновлення на квартирній черзі.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 22.09.2020 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконними дій та зобов`язання поновити на квартирному обліку для забезпечення житлом.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 30.11.2020 рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 22.09.2020 скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконними дії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо незарахування майора запасу ОСОБА_1 на квартирний облік військової частини НОМЕР_1 . Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку військової частини НОМЕР_1 з 15.11.2018.
Листами від 16.12.2020 № 2204 та від 24.12.2020 № 2274 Відповідач повідомив Позивача про поновлення його на квартирному обліку та включення в списки на першочергове забезпечення житлом, як учасника бойових дій, з 15.11.2018 військової частини НОМЕР_1 .

Листом від 11.01.2021 № 49 Відповідач повідомив Позивача про засідання житлової комісії на якому буде прийнято рішення щодо постановки Позивача на позачерговий облік.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.10.2019, яке набрало законної сили 04.11.2019, позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27.08.2018. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27.02.2018.
30.01.2020 Позивач звернувся до Відповідача із заявою про виплату належних йому грошових коштів згідно рішення Чернігівського окружного суду від 03.10.2019.

Листом від 07.02.2020 № 226 Відповідач повідомив Позивача про направлення клопотання до юридичного департаменту Міністерства оборони України стосовно отримання письмової згоди на виплату за фондом грошового забезпечення (в тому числі грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, індексації грошового забезпечення у справі № 620/268/19 згідно довідки-розрахунку від 31.01.2020 № 184 у розмірі 23548.26 грн.

Листом від 12.03.2020 № 852/пср ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив Позивача про результати проведеної перевірки за скаргою Позивача від 06.02.2020 щодо можливих неправомірних дій з боку командування Військової частини НОМЕР_1 стосовно порушення строків виплати грошового забезпечення та порушень в частині зняття і відмові у поновленні на житловій черзі. Проведеною перевіркою підтверджено факт несвоєчасного виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.10.2019, яке набрало законної сили 04.11.2019. Відповідно до платіжного доручення від 11.02.2020 № 80, виданого Державною казначейською службою України, встановлено, що зарахування коштів на рахунок Позивача проведено лише 12.02.2020. В частині наведеної у скарзі інформації щодо зняття Позивача комісією Військової частини НОМЕР_1 з житлової черги з низкою порушень та відмовою в поновленні незважаючи на наявність інвалідності, в діях житлової комісії Військової частини НОМЕР_1 порушень не виявлено.

Згідно з листом ГУ ВСП ЗСУ від 04.01.2021 № 306/1127 Позивача повідомлено, що в діях посадових осіб військової частини НОМЕР_1 щодо виконання рішення Чернігівського апеляційного суду по справі № 734/960/20 в частині поновлення Позивача на квартирному обліку та здійснень виплат судового збору за апеляційний розгляд справи, порушень не виявлено.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 19.06.2019 серії 12 ААБ № 493919, Позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи з 28.05.2019.
Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 26.08.2020 серії 12 ААБ № 874193, Позивачу продовжено ІІІ групу інвалідності з 01.07.2020 до 26.08.2022. Причина інвалідності: захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини.
Згідно з листом т.в.о. начальника Остерської КЕЧ району від 05.02.2021 № 274, Позивач перебуває на квартирному обліку у Деснянському гарнізоні: у загальній черзі за порядковим № 229; у першочерговій черзі за порядковим № 132; у позачерговій черзі за порядковим № 26. З 2019 року жодна особа, яка перебувала на квартирному обліку у Деснянському гарнізоні житло для постійного користування не отримувала. Протягом 2019-2020 років грошову компенсацію замість житла для постійного проживання отримали 4 особи. На даний час Позивач забезпечений однокімнатною службовою квартирою. При надходженні житла для постійного проживання Позивача буде забезпечено згідно черги у Деснянському гарнізоні. З 2016 року забезпечення житлом для постійного проживання в інших населених пунктах не проводилось.

Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 08.05.2019 № 1205, колишній військовослужбовець ОСОБА_1 має такі захворювання: посттравматичний стресовий розлад з вираженою афективною нестійкістю, тривожно-депресивним синдромом, стійкою агрипнією. Вегетосудинна дистонія. Захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Згідно з висновком експерта-психолога від 28.02.2022, внаслідок протиправних дій та бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України за обставин, що досліджуються за справою, ОСОБА_1 були заподіяні моральні страждання (моральна шкода). Грошовий еквівалент моральних страждань (моральної шкоди), завданої ОСОБА_1 внаслідок протиправних дій та бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 за обставин, що досліджуються за справою, можна визначити в сумі від трьох мільйонів гривень. Як окрему обставину, важливу для повноти відповіді на поставлені питання, необхідно зазначити, що психотравмувальна ситуація, ще себе не вичерпала і продовжує свою дію. Відповідно, перелік стрес-факторів, виявлений обсяг та глибина моральних страждань (моральної шкоди), а також грошовий еквівалент цих моральних страждань (моральної шкоди) не є остаточними і встановлені на дату проведення дослідження.

Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як вбачається з положень ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст. 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Пунктом 18 вказаної постанови Пленуму передбачено, що при розгляді справ про відшкодування моральної шкоди суди мають виявляти і всебічно з`ясовувати причини й умови, що призводять до порушення прав фізичних і юридичних осіб та заподіяння їм моральної шкоди,
Тобто, умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. Відсутність хоча б одного з елементів виключає цивільно-правову відповідальність.
Позивач повинен надати докази як на підтвердження протиправних дій чи бездіяльності службової особи органу державної влади, так і докази спричинення йому шкоди, а також наявності причинного зв`язку між діями, бездіяльністю заподіювача та спричиненою шкодою.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що за захистом своїх порушених прав Позивач двічі звертався до судів, рішеннями яких: визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27.08.2018; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2016 року по 2018 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 27.02.2018; визнано незаконними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 в особі житлової комісії поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку з 15.11.2018.
Отже, бездіяльність та протиправність дій Відповідача встановлена зазначеними судовими рішеннями. Тобто, незаконні бездіяльність та дії державного органу підтверджено рішенням суду та не підлягають доведенню.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
Суд приходить до висновку, що порушення законних прав Позивача, яке полягало у протиправних бездіяльності та діях Відповідача як під час проходження Позивачем військової (публічної) служби, так і після його звільнення, призвели до моральних страждань Позивача.
При визначенні розміру моральної шкоди у заявленому розмірі 3000000 грн. Позивач виходив з того, що рішення адміністративного та апеляційного судів тривалий час не виконувались. Крім того, Відповідач неправомірно відмовив Позивачу у поновленні його на квартирній черзі, при тому як Позивач є особою з інвалідністю ІІІ групи та отримав захворювання пов`язані із захистом Батьківщини.
Водночас, постанова Чернігівського апеляційного суду від 30.11.2020, яка набрала законної сили 30.11.2020, щодо поновлення Позивача на квартирному обліку Військової частини НОМЕР_1 , виконана Відповідачем 15.12.2020.
З огляду на викладене, Відповідачем не допущено зволікань із виконанням зазначеного рішення суду.
Враховуючи встановлення порушення прав позивача рішеннями адміністративного та апеляційного судів, в результаті протиправних дій та бездіяльності Відповідача, тривале безпідставне невиконання рішення адміністративного суду, що спричинили Позивачу моральних страждань, враховуючи глибину та тривалість душевних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що достатнім розміром відшкодування моральної шкоди є грошова сума в розмірі 25000 грн., в зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до приписів ч. 6 ст. 141 ЦПК України із Відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 375 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354, 368 ЦПК України, суд -
ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в дохід держави судовий збір в розмірі 375 (триста сімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено 10.04.2023.
Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ).

Суддя Ю.М. Домашенко