СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 2-о/759/538/23

ун. № 759/5751/23

10 квітня 2023 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Ключник А.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бучанська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2023 року заявник звернулась до Святошинського районного суду міста Києва із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В обґрунтування згаданої заяви, вказано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серія НОМЕР_1 виданим 17.05.2022 року Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Померла була сестрою заявника ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження.

Спадкоємців першої черги немає. Як єдиний спадкоємець за законом другої черги ОСОБА_1 прийняв спадщину подавши заяву про прийняття спадщини до Бучанської державної нотаріальної контори, за якою було заведено спадкову справу №212/2022 щодо майна померлої ОСОБА_2 , що підтверджується листом Бучанської ДНК.

Померла ОСОБА_2 була власником житлового будинку, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 18.06.1993 року Першою Київською областною нотаріальною конторою за №2-3817 та реєстраційним посвідченням Київського міжміського БТІ.

Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом неможливе, оскільки з поданих документів неможливе, оскільки з поданих документів не можливо встановити факт належності документа, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно у зв`язку з наявними розбіжностями у прізвищах власника ( ОСОБА_3 ) та спадкодавця ( ОСОБА_4 ).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 березня 2023 року справу передано головуючому судді Ключнику А.С.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серія НОМЕР_1 виданим 17.05.2022 року Бучанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлючого документу, заявник зазначає, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 була відкрита спадщина, яку заявник має намір прийняти, проте для цього йому необхідно встановити вищезгаданий факт.

Відповідно до частини першої та пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц).

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Зі змісту заяви та доданих до неї матеріалів убачається, що заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження згідно норм ЦПК України, в якій просить суд встановити факт належності правовстановлюючого документу. Тобто встановлення вказаного факту безпосередньо пов`язано з виникненням у заявника права на отримання та оформлення спадщини, а тому саме виникнення такого права передбачає спір, який має бути розглянутий в порядку позовного провадження за участю спадкоємців померлого, а в разі відсутності таких органу місцевого самоврядування в особі територіальної громади, адже остання має право на визнання спадщини відумерлою у відповідності до ст. 1277 ЦК України, за місцем знаходження спадкового майна.

На підставі викладеного та керуючись статтями, 19, 260, 315, 352, 353, 354, 355 ЦПК України суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Бучанська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ключник А.С.