_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2694/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2023 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

за участю секретаря судового засідання - Тіщенка О.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку, суд-

ВСТАНОВИВ:

16.05.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить визначити, що розмір часток співвласників ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спільній сумісній власності на земельну ділянку, площею 0,1011 га, кадастровий номер :19:014:0033, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована по АДРЕСА_1 , є рівними та становлять по частки кожному.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2023 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 01.06.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку.Справа призначена до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачами.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Байрачна А.К. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялась, через канцелярію суду надали письмову заяву, якою позовні вимоги підтримали, просили задовольнити та розгляд справи здійснювати за їх відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась, надала суду відзив на позов та заяву, якими не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила розглянути справу за її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові заяви учасників процесу,приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 20.11.2001 року між ОСОБА_4 , яка діяла від свого імені та від імені сина ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , як продавцями, та ОСОБА_3 і ОСОБА_7 , як покупцями, було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 ./а.с.14/

Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюком В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 5226 .

Домоволодіння АДРЕСА_1 було зареєстровано 21.11.2001 року в ОМБТІ за № 4183 стр.102-кн.15 на праві приватної власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_7 на підставі договору купівлі - продажу від 20.11.2001 року № 5226.

Відповідно до вказаного договору ОСОБА_3 та його дочка ОСОБА_7 стали власниками будинку АДРЕСА_1 в рівних частках. Відповідно до свідоцтва про народження від 03.02.1987 року, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_8 ./а.с.16/

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 змінила прізвище на дошлюбне прізвище « ОСОБА_10 », про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу, яке видано 09.12.2003 року Третім відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м.Одеси та зроблено в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 09.12.2003 року запис за № 302./а.с.13/

ОСОБА_3 , на підставі рішення Одеської міської ради від 26.08.2004 року № 3016-ХХІ//, 08.11.2004 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ОД № 042620) площею 0,1011 га, кадастровий номер :19:014:0033, яка розташована по АДРЕСА_1 і став власником зазначеної земельної ділянки. Співвласником вищезазначеної земельної ділянки стала ОСОБА_1 , про що зазначено у додатку до акту в списку співвласників земельної ділянки/а.с.15/

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , яке видано Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції та зроблено відповідний актовий запис за № 88 від 13.01.2010 року./а.с.8/

Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 0,1011 га, кадастровий номер :19:014:0033, яка розміщена за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Дочка померлого, позивачка ОСОБА_1 , є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3 . Відповідачка ОСОБА_2 була дружиною померлого ОСОБА_3 , відповідно матір`ю позивачки та спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка . Інших спадкоємців першої черги не має.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивачка, як спадкоємець першої черги, звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого батька ОСОБА_3 , на частку в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,1011 га, кадастровий номер :19:014:0033, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Приватний нотаріус, розглянувши заяву дочки померлого ОСОБА_3 та документи, що зберігаються в спадковій справі №12/2010 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , встановила, що видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначене спадкове майно неможливо у зв`язку з тим, що земельна ділянка належала ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності і тому визначити розмір спадкового майна не уявляється можливим.

Нотаріус листом №109/02-14 від 03.05.2023 року роз`яснила, що у випадку, якщо у правовстановлюючому документі розмір часток не вказаний, учасники спільної сумісної власності, згідно ст.ст.369,370,372 ЦК України, можуть укласти угоду про встановлення часток у праві власності. У зв`язку з тим, що співвласник вищезгаданої земельної ділянки помер, така угода не може бути укладеною./а.с.12/

Отже, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема, на частку земельної ділянки, загальною площею 0,1011 га, кадастровий номер :19:014:0033, яка розташована по АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності та перебувала за життя спадкодавців у спільній сумісній власності.

Тобто, вищезазначена земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, що не дає нотаріусу можливості визначити частки спадкодавця у спільній сумісній власності, а тому видача свідоцтв про право на спадщину за державним актом на право власності на земельну ділянку є неможливим.

Чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки. Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування. Проте, не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право на частку. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності згідноЗакону України «Про нотаріат»,Наказом Мінюсту «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, наділений лише другий з подружжя. Для цього нотаріус за місцем відкриття спадщини за заявою другого з подружжя, який пережив, видає свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя за правиламист. 71 Закону України «Про нотаріат». Разом з тим, видачу нотаріусом свідоцтва про частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності законодавство не передбачає, відтак слід припустити, що для успадкування частки у спільній сумісній власності після смерті іншого учасника спільної сумісної власності, крім подружжя, справа про визначення належної йому частки вирішуватиметься в суді.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст.355, ч. 1 ст.356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст.357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Статтею 368 ЦК Українипередбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з зазначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.

Отже, з огляду на рівність часток співвласників на земельну ділянку, площею 0,1011 га, кадастровий номер :19:014:0033, яка розташована по АДРЕСА_1 , частки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку є рівними та складають по 1/2 за кожним.

Згідно п.»г» ч.1 статті 87 Земельного кодексу України - право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, а також дослідивши та проаналізувавши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.4, 5, 10, 12, 82, 89, 211, 200, 229, 258, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 355, 370 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру частки у спільній сумісній власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визначити розмір часток співвласників ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , у спільній сумісній власності на земельну ділянку, площею 0,1011 га, кадастровий номер :19:014:0033, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована по АДРЕСА_1 , рівними та становлять по 1/2 частки кожному.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 28.06.2023 року.

Суддя Гниличенко М. В.