ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

21 червня 2023 року Фастівський міськрайонний суд Київської області
головуючого судді: Осаулової Н.А.,
за участю секретаря: Цвик А.К.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача: ОСОБА_2 ,
відповідача: ОСОБА_3 ,
представника відповідачів ОСОБА_4 ,
третіх осіб: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Фастів у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , треті особи на боці позивача без самостійних вимог: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання недійсним правочинів, -
у серпні 2022 року до Фастівського міськрайонного суду надійшла позовна заява, що підписана та подана адвокатом Гірченком Олександром Анатолійовичем від імені ОСОБА_1 , на обґрунтування якої зазначено, що позивач у грудні 2019 року перенесла інсульт, можливо у неї наявна хвороба альцгеймера. Тому, при підписанні у січні 2021 року заяви про свою відмову від спадщини та від іншого майна, вона не усвідомлювала значення своїх дій та не розуміла їх наслідків. На даний час позивач впевнена, що 5/8 частки будинку АДРЕСА_1 є її власністю, не пам`ятає, як і коли вона відмовилася від спадщини, та не розуміє, чого її вигнали з її будинку.
Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого засідання.
Під час розгляду справи судом розглядались клопотання сторін, про що постановлено відповідні процесуальні рішення.
У подальшому, ухвалою суду від 21.06.2023 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
У той же час, під час проголошення ухвали про залишення позову без розгляду суд оголосив про винесення окремої ухвали.
Звертаючись до суду у серпні 2022 року з вказаним позовом, адвокатом Гірченко О.А. було подано для представлення інтересів позивача ОСОБА_1 договір про надання правової допомоги за №б/н від 22.07.2022 року, ордер серія КС №836711, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1812/10 та посвідчення адвоката.
Окрім того, адвокатом Гірченко О.А. було також додано до матеріалів позовної заяви два договора про надання правової допомоги за №б/н від 22.07.2022 року та ордера серія КС №836713 серія КС №836712 на представлення інтересів в суді третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відповідно.
За наявності явного конфлікту інтересів у справі між позивачем та третіми особами, адвокат Гірченко О.А., в супереч норм ст.. 60 ЦПК України, наполягав на представництві одночасно позивача та третіх осіб.
Під час розгляду справи адвокат Гірченко О.А. заперечував проти виклику в судове засідання позивачки для надання особистих пояснень, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_1 психічно хвора лежача людина, після перенесеного інсульту не розуміє значення своїх дій та не керує ними.
Протокольною ухвалою суду від 09.06.2023 року було визнано явку позивача у судове засідання обов`язковою.
У судове засідання, яке відбулося 21.06.2023 року ОСОБА_1 була доставлена та суду повідомила, що їй не відомий адвокат Гірченко О.А., та останнього вона не уповноважувала звертатися до суду з позовом, справа, що розглядається в суді їй не відома. Також вказала, що не знає чому її викликали до суду.
Адвокат Гірченко О.А. суду пояснив, що до нього за правовою допомогою звернулись треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з метою захисту прав ОСОБА_1 , з якими було укладено відповідні договора про надання їм правової допомоги. В подальшому, було підготовлено відповідний договір про надання правової допомоги ОСОБА_1 , який, як запевняв адвокат Гірченко О.А., остання підписала та на підставі якого ним здійснювалось представництво інтересів позивача у даній справі.
Приписами ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як було встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 , від імені якої позов підписано адвокатом Гірченком О.А., не відомий останній, договір про надання правової допомоги з вказаною особою, як вказала сама позивач, вона не підписувала, про дану справу їй не відомо. Крім того, під час судового засідання у суду виникли об`єктивні сумніви у дієздатності ОСОБА_1 , оскільки, з її слів, остання не розуміла, що відбувається.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивача у встановленому законом порядку недієздатною чи обмеженою дієздатною визнано не було. У той же час, на обґрунтування позовної заяви, що підписана ОСОБА_2 , вказано, що у грудні 2019 року ОСОБА_1 перенесла інсульт, можливо у неї наявна хвороба Альцгеймера. При підписанні у січні 2021 року заяви про свою відмову від спадщини та від іншого майна, вона не усвідомлювала значення своїх дій та не розуміла їх наслідків. На даний час позивач не пам`ятає, як і коли вона відмовилася від спадщини, та не розуміє, що відбувається.
Варто зазначити, що підстави для обмеження цивільної дієздатності та визнання фізичної особи недієздатною встановлено ЦК України, а порядок визначено ЦПК України. Встановлення дієздатності особи на час вчинення певного правочину здійснюється у порядку, встановленого процесуальним законом.
До часу набрання відповідного судового рішення законної сили особа вважається дієздатною.
У той же час, за умовами ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Натомість, у судовому засідання сама позивач, яку не визнано у встановленому законом порядку недієздатною чи обмеженою дієздатною (тобто на даний час вважається дієздатною), зазначила, що їй не відомо, що справа від її імені розглядається у суді, вона не уповноважувала ОСОБА_2 на подачу позову та представництва її інтересів.
Таким чином, в ході розгляду справи, у суду є обґрунтовані сумніви в укладенні договору про надання правової допомоги між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та надання останньою повноважень на представництво інтересів у суді.
Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Ч. 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
Стаття 131-2 Конституції України визначає, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.
Таким законом є Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи. Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" (п. 1 ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 62 ЦПК України).
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідно до п.п. 7 та 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; клієнт - це фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність.
Адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів (ч. 1 ст. 4. Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Згідно приписів ст. 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги (ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
За умовами ч. 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачає дотримання Правил адвокатської етики як одного з основних професійних обов`язків адвоката.
Згідно ст. 14 Правил адвокатської етики, адвокат надає правову допомогу відповідно до законодавства України про адвокатуру та адвокатську діяльність на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правової допомоги - договір, за яким одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується надавати правову допомогу іншій стороні договору (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору, у випадку, якщо така оплата передбачена договором.
До договору про надання правової допомоги також застосовуються загальні положення цивільного законодавства про договір.
Згідно ч. 2 ст. 262 ЦПК України, суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.
За нормами чинного законодавства, окрема ухвала дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли. Окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не усуваються рішенням суду, а також на причини й умови вчинення порушень, щоб запобігти їх повторенню у майбутньому.
Для запобігання подальшим можливим негативним діям адвокатом ОСОБА_2 , а також з метою усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, суд вважає за необхідне надіслати до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області дану окрему ухвалу для вжиття відповідних заходів.
Керуючись ст.ст. 59, 131-2 Конституції України, ст.ст. 13, 44, 257, 262, 353, 354 ЦПК України, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Правилами адвокатської етики, суд,
п о с т а н о в и в :
Довести до відома Кваліфікаційно-дисциплінарну комісії адвокатури Київської області про порушення законодавства адвокатом Гірченко Олександром Анатолійовичем (Свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №1812/10, видане 26.10.2000 року Київською обласною КДКА), для вжиття передбачених законом заходів реагування.
За результатом розгляду окремої ухвали, повідомити суд про вжиті заходи протягом одного місяця.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду відповідно до статей 354-355 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строків на апеляційне оскарження, або після перегляду в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Осаулова Н.А.