Справа № 372/2733/22
Провадження № 2-214/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності на майно набуте в період шлюбу, визнання рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, в якому просив визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя просив визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , іншу 1/2 частину вказаної квартири залишити у власності ОСОБА_2 . В обґрунтування позову зазначив, що між сторонами 28.08.2004 року укладено шлюб, який 17.01.2022 року рішенням Обухівського районного суду Київської області розірвано. За час перебування в шлюбі подружжям згідно договору купівлі-продажу від 16 лютого 2018 року, серія та номер 402 за спільні кошти придбано квартиру, загальною площею 70.1 кв.м., житловою площею 35.7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .

24 жовтня 2022 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та призначення підготовчого судового засідання.

09 листопада 2022 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на майно набуте в період шлюбу, визнання рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя в якій відповідач просила визнати квартиру АДРЕСА_1 її особистою приватною власністю, оскільки вона набута у період зареєстрованого шлюбу за особисті кошти на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 16.02.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю. Крім того, ОСОБА_2 просила визнати транспортний засіб марки «КІА» модель «SPORTAGE» 2021 року випуску номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 сірого кольору спільною сумісною власністю подружжя в рівних частках по частині за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

22 листопада 2022 року ухвалою суду прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності на майно набуте в період шлюбу, визнання рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя до спільного розгляду з первісним позовом.

12 грудня 2022 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого та призначення до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні первісну позовну заяву підтримав повністю, пояснив, що подружжям у шлюбі придбано спірну квартиру. Шлюб між сторонами розірвано, тому на разі між ними виникли труднощі щодо поділу спільно набутого майна. В задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити, з підстав необґрунтованості, оскільки спірний транспортний засіб був зареєстрований за позивачем після розірвання шлюбу, а тому не підлягає поділу.

Відповідач та його представник в судовому засіданні щодо первісного позову заперечили в повному обсязі, оскільки беззаперечно вважають, що ОСОБА_2 є одноособовим власником спірної квартири, зважаючи на те, що матір відповідачки продавши належну їй квартиру значну частину коштів віддала відповідачці на придбання житла. На вказані кошти ОСОБА_2 було придбано квартиру АДРЕСА_3 . В подальшому вказану квартиру продано та придбано спірну квартиру. При цьому всі квартири набувались виключно за кошти ОСОБА_2 оскільки відповідач постійного доходу не мав, фінансово сім`ю не утримував. Позивач з метою ухилення від поділу автомобіля, після припинення шлюбних відносин перереєстрував його, змінивши реєстраційний номер транспортного засобу. Зустрічну заяву підтримали та просили її задовольнити з викладених в ній підстав.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що є матір`ю відповідачки, завжди з чоловіком допомагали дочці матеріально. В квітні 2014 року кошти від продажу належної їй квартири по АДРЕСА_4 поділила між сином та дочкою, кожному по 31 тис. доларів США. Кошти були передані дочці при нотаріусу, документально факт передачі коштів оформлено не було. У вересні 2014 року кошти від продажу будинку у розмірі 5 тис доларів США також віддала дочці. В подальшому дочка придбала квартиру в АДРЕСА_5 . А вже після продажу цієї квартири дочка придбала квартиру в новобудові, без ремонту з пустими стінами по АДРЕСА_6 , доклавши кредитні кошти.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що є колегою ОСОБА_5 .. Зі слів останньої їй відомо, що вона продавши свою трикімнатну квартиру розділила порівну кошти між сином та донькою ОСОБА_2 , а та в подальшому за ці гроші придбала квартиру. Пізніше вона за кошти від продажу квартири та кредитних коштів купила спірну квартиру.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала, що є двоюрідною сестрою відповідачки. Працюючи брокером допомагала в продажі тітчиної квартири. Від продажу квартири кошти в розмірі 61 тис. доларів США відразу були передані тіткою, ОСОБА_5 її дітям, дочці ОСОБА_9 та сину ОСОБА_10 , при ній та нотаріусу по 31 тис. доларів США по 100 доларів номіналом. За ці кошти відповідач придбала двокімнатну квартиру в АДРЕСА_7 . А пізніше, продавши квартиру по АДРЕСА_7 , придбала квартиру по АДРЕСА_6 . До спірної квартири позивач, чоловік сестри, жодного відношення не має, оскільки на її придбання коштів не надавав, а тому її поділ порівну між подружжям буде несправедливим.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні вказала, що є сусідкою матері відповідачки та вони товаришували. Їй відомо, що в 2014 році ОСОБА_5 продала свою квартиру, щоб поділити кошти між дітьми. Вона бачила з об`яви, що ціна квартири становила 65 тис. доларів США. Квартира довго не продавалась, оскільки був « ОСОБА_12 », а потім якось при зустрічі ОСОБА_5 повідомила, що квартиру продала за 62 тис. доларів США та поділила кошти між дітьми ОСОБА_13 та ОСОБА_10 порівно кожному по 31 тис. доларів США. Дочка придбала за ці кошти власну квартиру.

Свідок ОСОБА_14 дала суду показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_5 продала свою власну квартиру, гроші від продажу поділила між дітьми порівну, щоб вони могли придбати власне житло.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що знає ОСОБА_5 , працювали разом, вона продала власну квартиру, щоб допомогти дітям придбати власне житло.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що в 2014 році звернулась до брокера м. Обухова щоб продати квартиру за адресою АДРЕСА_7 . Покупцем була відповідачка, ОСОБА_2 . Продаж відбувся та квартира була продана за 33 тис. доларів США. Огляд квартири та розрахунок проводився відповідачкою. Всі питання з продажу вирішувала відповідачка, її чоловіка при огляді спірної квартири не було.

Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, її представника та свідків, дослідивши письмові докази вважає, що первісний позов підлягає задоволенню а зустрічний частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 серпня 2004 року між сторонами зареєстровано шлюб.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17.01.2022 року шлюб розірвано.

Відповідно до інформаційної довідки №308423672 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що за ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 16.02.2018 року серії та номер 402 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу зареєстровано нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 .

Згідно наданого позивачем звіту про оцінку майна, виконаного ТОВ «ОЦІНЮВАЧ ГРУП» 16.09.2022 року ринкова вартість квартири загальною площею 70,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2 на день оцінки при курсу долару на дату оцінки (36, 57 грн. за 1 долар), складає 1 978 989, 21 грн. без ПДВ. Відповідачем вказана вартість під час судового розгляду не спростована.

18 січня 2014 року між першою стороною ОСОБА_5 та другою стороною ОСОБА_18 укладено договір про намір першої сторони продати об`єкт нерухомості три кімнатну квартиру, яка належить їй на підставі свідоцтва на право власності та знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 на загальну суму 514600 грн., що на день підписання договору є еквівалентом суми 62000 за курсом Нац. Банку України (або комерційним курсом) 1=8 грн. 30 коп.

22 січня 2014 року між продавцями ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та покупцем ОСОБА_22 укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_4 , який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. зареєстрований в реєстрі за №155, вартість квартири становить 245 903 грн.

05 червня 2014 року між продавцями ОСОБА_17 , ОСОБА_23 та покупцем ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_5 , який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. зареєстрований в реєстрі за №2125, вартість квартири становить 471629 грн. Із змісту вказаного договору вбачається, що чоловік покупця ОСОБА_4 надає згоду своїй дружині ОСОБА_2 на купівлю нею квартири, що відчужується за цим договором.

05 червня 2014 року між іпотекодержателем ПАТ «РАДИКАЛ БАНК» та іпотекодавцем ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 12018/1-980 відповідно умов якого остання зобов`язувалась повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 220 000 грн. 00 коп. із змісту вказаного договору предмет іпотеки за даним договором, а саме спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який надав нотаріально посвідчену згоду на укладення вказаного договору.

Відповідно довідки від 12.06.2017 року №4008/6/3 виданої Державною іпотечною установою, в тому, що станом на 09.06.2017 року заборгованість ОСОБА_2 за Договором про іпотечний кредит № 12018/1-980 від 05.06.2014 року повністю погашена.

16 лютого 2018 року між продавцем ОСОБА_24 та покупцем ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київської міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №402. Вартість квартири за погодженням сторін становила 783000, 00 грн., що є еквівалентом 29000 доларів США.

22 травня 2021 року за ОСОБА_4 зареєстровано транспортний засіб КІА SPORTAGE 2021 року д.н.з. НОМЕР_3 , відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 .

З відповіді від 16.11.2022 року Територіального сервісного центра №3244 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області про надання інформації вбачається, що згідно з Єдиного державного реєстру МВС станом на 11.11.2022 року на ім`я ОСОБА_4 зареєстровано транспортний засіб КІА SPORTAGE 2021 року дата реєстрації 12.08.2022 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 372 ЦК України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно ч.1, 2 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Відповідно до приписів ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що квартира та автомобіль, які є предметом розгляду придбані подружжям у період шлюбу за спільні кошти, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні дазами.

При цьому показання свідків, що кошти на придбання відповідачем квартири по АДРЕСА_7 , за рахунок продажу якої в подальшому в т.ч. була придбана і спірна квартира, є її особистими коштами не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Так суд критично сприймає покази матері відповідача та сестри, оскільки вони є заінтересованими в розгляді справи особами. Крім того показання ОСОБА_5 , що вона в січні 2014 року продала власну квартиру спростовуються змістом договору купівлі-продажу вказаної квартири, де її власниками (продавцями) значаться відповідач, її матір та брат в рівних частках. При цьому суд враховує також суму вказану у нотаріально посвідченому договорі за яку було здійснено відчуження квартири. Покази свідків про купівлю спірної квартири ОСОБА_2 за особисті кошти суд не може об`єктивно прийняти до уваги, оскільки такі покази спростовуються наявними в матеріалах справи договорами та іншими доказами. За таких обставин квартира підлягає поділу в рівних частках між сторонами.

Автомобіль же згідно ч.2 ст.183 КК України є річчю неподільною, а тому суд визнаючи його спільним сумісним майном подружжя не вбачає можливості для його поділу між сторонами в рівних частках. Вимога про грошову компенмацію будь ким із сторін у справі не заявлялась.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3,4, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , іншу 1/2 частку вказаної квартири залишити у власності ОСОБА_2 .

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності на майно набуте в період шлюбу, визнання рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя задовольнити частково.

Визнати автомобіль КІА SPORTAGE 2021 року випуску номер кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_3 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

В задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 7394 грн. 95 коп. різницю між сплаченим сторонами судовим збором.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_6 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 10.04.2023 року.

Суддя Т.В. Проць