Справа № 341/684/22
Провадження № 22-ц/4808/413/23
Головуючий у 1 інстанції КУЦЕНКО М. О.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

за участю секретаря Мельник О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду від 1 лютого 2023 року, постановлену в складі судді Куценко М.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, про визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Бурштинської міської ради Івано-Франківської області, в якому просив визначити постійне місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним.

Ухвалою Галицького районного суду від 1 лютого 2023 року задоволено клопотання представника відповідача та закрито провадження у даній справі. Роз`яснено позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вважає невірним висновок суду про відсутність предмета спору. Зазначає, що між ним та відповідачкою існує спір щодо визначення місця проживання дітей. До того моменту, як остання зникла з їхнього з дітьми життя, між ними виникали часті суперечки та непорозуміння, і вона неодноразово говорила, що в будь-який час зможе забрати дітей. Для того, щоб врегулювати дане питання на законному рівні, а також, щоб діти не були «заручниками» вказаної ситуації, вважає необхідним визначити місце проживання дітей разом з ним.

Посилається на постанову Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі №686/20582/19-ц, в якій вказано, що надання органом опіки та піклування висновку про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю не свідчить про те, що між сторонами відсутній спір. Відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі. Тому, на думку скаржника те, що відповідачка не заперечує стосовно проживання дітей з ним та наявність висновку служби дітей про доцільність проживання дітей з батьком, не дає підстав стверджувати про відсутність предмету спору у справі.

Просить ухвалу Галицького районного суду від 1 лютого 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду не надходив.

Сторони та їх представники в засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Представник апелянта адвокат Вінтоняк Н.М. подав клопотання, в якому просить розглядати апеляційну скаргу без його та апелянта участі, апеляційну скаргу задовольнити.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала, що оскаржується, зазначеним вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями повторних свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 від 27.01.2022 року відповідно (а.с. 8, 9).

Згідно Довідки №238 від 21.06.2022 року, виданою Тенетниківським старостинським округом Бурштинської міської ради, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично проживають та зареєстровані разом з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 (а.с. 10).

За вищевказаною адресою зареєстрована також відповідачка ОСОБА_2 з 23.04.2014 року, що підтверджується відповіддю Тенетниківського старостинського округу, наданою на запит суду першої інстанції (а.с. 17).

Однак, згідно Акту обстеження встановлення факту проживання №87 від 13.10.2021 року, складеного та затвердженого комісією Тенетниківського старостинського округу, ОСОБА_2 зареєстрована у домогосподарстві, власником якого є ОСОБА_5 , однак фактично на даний час за місцем реєстрації не проживає, місце її перебування невідоме (а.с. 11).

Відповідно до копій довідок Тенетниківського старостинського округу від 17.02.2022 року №№66 та 67 діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на матеріальному утриманні батька з серпня 2021 року; мати ОСОБА_2 не проживає разом з дітьми та не займається їх вихованням (а.с. 12).

Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Бурштинської міської ради своїм рішенням №202 від 29.09.2022 року, наданим у зв`язку з розглядом судом даної справи, вирішив вважати за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1 (а.с. 67).

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції керувався тим, що, як встановлено судом, діти постійно проживають з позивачем, відповідач в свою чергу з цим погоджувалась та погоджується, отже з цього приводу фактично відсутній спір у сторін як на момент подачі позову до суду, так і на час розгляду судом справи по суті. Тому суд дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Однак апеляційний суд не може погодитися із такими висновками з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§76).

У §54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява №31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У справі, що переглядається, суд встановив, що діти постійно проживають з батьком, перебувають на його утриманні, Орган опіки та піклування - виконавчий комітет Бурштинської міської ради визначив місце проживання малолітніх дітей з батьком.

Заявляючи клопотання про закриття провадження у справі, представник відповідача адвокат Шевчук-Філімон Н.М. вказувала, що фактично спір між батьками відносно визначення місця проживання дітей відсутній, оскільки вони постійно проживають та зареєстровані з батьком, ходять там до школи, мають друзів, а відповідач ніколи не була проти цього як на момент звернення позивача до суду так і на даний час.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При цьому предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Як предмет позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань.

Такі висновки містяться, зокрема, в постанові Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі №754/2882/22 (провадження №61-10598св22).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2020 року у справі №638/3792/20 (провадження №61-3438сво21) зроблено висновок, що «закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору. Поняття юридичного спору має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття спір про право (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття спору про право має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань».

А у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі №686/20582/19-ц зазначено, що «надання органом опіки та піклування висновку про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю не свідчить про те, що між сторонами відсутній спір. Відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі».

Такі ж висновки містяться і в постанові Верховного Суду від 13 січня 2022 року у справі №644/1955/20 (провадження №61-16573св21).

У справі «Bellet v. France» Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі та їхні діти зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 . Однак відповідач ОСОБА_2 в 2021 році виїхала на роботу за кордоном, де проживає до цього часу, відповідно, діти проживають з позивачем. При цьому останньою зазначалося, саме вона утримує дітей, намагається спілкуватися з ними, однак батько дітей чинить їй перешкоди у такому спілкуванні, між сторонами виникають суперечки, розмов він уникає.

За таких обставин відсутність заперечень на даний час з боку відповідача щодо проживання дітей разом з позивачем та висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дітей з батьком, оскільки мати не проживає з ними в Україні, не дають підстав стверджувати, що між сторонами не залишилося неврегульованих питань з приводу проживання та виховання дітей, і, відповідно, про відсутність предмета спору у цій справі.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином не дослідив матеріали справи, не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок про закриття провадження, що призвело до неправильного вирішення питання та постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та доступу до суду.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням викладеного, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду від 1 лютого 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 10 квітня 2023 року.