Справа № 495/3581/22
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

27 березня 2023 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого одноособово судді Заверюха В.О., при секретарі - Червинській І.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Каланжова В.І., відповідача - ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Садовського В.Є., представника Сергіївської селищної ради Одеської області - Заєвлошиної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Сергіївська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з батьком, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.07.2019 року, справа №495/8837/18 був розірваний. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04.02.2011 року, актовий запис №01 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19.11.2015 року, актовий запис №1326. Позивач вказує, що на теперішній час діти проживають разом з ним, він як батько створив для дітей належні умови для проживання та розвитку, виховує їх, доглядає, піклується про них, матеріально утримує, тобто для дітей створені всі необхідні умови для нормального фізичного та психологічного розвитку. Відповідно до рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.05.2017 року, справа №495/3415/17 позивач являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який він отримав у спадщину після смерті мого батька. Вказана обставина свідчить про те, що позивач в повній мірі може забезпечити дітей місцем проживання. Крім того, позивач займається реалізацією продуктів домашнього господарства, зокрема, продажом фруктів, овочів, вирощує та поставляє продукти тваринництва (свинина, курятина, тощо). Відповідно до характеристики, яка видана Сергіївською селищною радою від 14.04.2022 року №05-21/145, заяв та скарг га позивача до Приморського старостинського округу не надходило, за характером спокійний, врівноважений, стосунки з сусідами доброзичливі, у спілкуванні ввічливий. Крім того, бажання позивача визначити місце проживання дітей разом із ним є той факт, що старший син ОСОБА_4 має статус дитини з інвалідністю (двостулковий аортальний клапан з комбінованою аортальною вадою - стенозом та недостатність І ступеня, СН І ступеня). В свою чергу відповідач постійного місця проживання не має, не в повній мірі виконує батьківські обов`язки, не слідкує за станом здоров`я дітей, їх розвитком, вихованням, не піклувалася про них, веде асоціальний спосіб життя, що негативно впливає на загальний та психологічний розвиток дітей. Вказані обставини призвели до необхідності позивача визначити в судовому порядку місце проживання дітей разом із ним, що буде відповідати найкращим інтересам дітей.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26.09.2022 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2022 року за заявою представника позивача - адвоката Каланжова Владислава Івановича з Сергіївської селищної ради Одеської області з Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, як органу опіки та піклування витребувано висновок про доцільність визначення місця проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2023 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Каланжов В.І. вимогу позову підтримали, посилаючись на обставини які зазначені в позові та просили задовольнити.

В судовому засіданні відповідач - ОСОБА_2 та представник відповідача - адвокат Садовський В.Є. заперечували проти задоволення позовних вимоги та просили відмовити.

В судовому засіданні представник Сергіївської селищної ради Одеської області - Заєвлошина Н.М. висновок виконавчого комітету Сергіївської селищної ради, як органу опіки та піклування від 22.12.222 року №07-10/2706 підтримала.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно ст.81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вислухавши сторони, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи встановлені судом

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.07.2019 року, справа №495/8837/18 був розірваний.

Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04.02.2011 року, актовий запис №01 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 19.11.2015 року, актовий запис №1326.

Після фактичного припинення сімейних правовідносин, за спільною згодою сторін по справі, малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 проживає разом з донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки у позивача виник спір з відповідачем щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 , він звернувся до служби у справах дітей Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської з заявою щодо розв`язання спору.

З висновку служби у справах дітей Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 21.10.2022 року №07-06/92 щодо розв`язання спору про визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли непорозуміння щодо прийняття батьком участі у вихованні доньки ОСОБА_5 . Зі слів ОСОБА_1 мати дитини чинить перешкоди у його спілкуванні з донькою, а тому він просить усунути перешкоди та визначити порядок спілкування з дитиною, а саме: щосереди та щосуботи з 10.00 год. до 16.00 год. за його місцем проживання або на іншій території на його розсуд та за погодженням матері дитини. Мати дитини стверджує, що вона не чинить перешкод в участі батька у вихованні дитини, однак частково заперечує щодо запропонованого батьком графіку зустрічей, мотивуючи тим, що батько не змозі одночасно контролювати двох дітей під час онлайн занять та підготовки домашніх завдань та запропонувала проводити зустрічі батька з дитиною що пятниці з 13.00 години до 15.30 години. ОСОБА_1 також пояснив, що у доньки в школі проблеми з засвоєнням програмного матеріалу з української мови, тому він має можливість влаштувати дитину на додаткові заняття.

За результатами звернення ОСОБА_1 , службою у справах дітей Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області було прийнято рішення

від 03.11.2022 року №136 та визначено ОСОБА_1 способи участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_5 та призначено такі дні години - кожної п`ятниці з 13.00 години до 18.00 години суботи. Також батьку ОСОБА_1 надана можливість в один або декілька днів тижня окрім вказаних вище, забирати доньку ОСОБА_5 для відвідування додаткових занять шкільних предметів. При неможливості виконання графіку батьки зобов`язані завчасно повідомляти один одного.

На теперішній час між сторонами виник спір щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На протязі останніх двох місяців малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживає разом з позивачем та старшим братом ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку створені належні умови для проживання дітей та їх розвитку. Вказаний будинок належить позивачу на праві особистої власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №91883415 від 13.07.2017 року. Позивач займається реалізацією продуктів домашнього господарства, зокрема, продажом фруктів, овочів, вирощує та поставляє продукти тваринництва (свинина, курятина, тощо).

Відповідно до характеристики, яка видана Сергіївською селищною радою від 14.04.2022 року №05-21/145, заяв та скарг на позивача до Приморського старостинського округу не надходило, за характером спокійний, врівноважений, стосунки з сусідами доброзичливі, у спілкуванні ввічливий.

Позивач в судовому засіданні зазначив, що постійно слідкує за станом здоров`я дітей, старший син ОСОБА_4 є дитиною з інвалідністю (діагноз - двостулковий аортальний клапан з комбінованою аортальною вадою - стенозом та недостатність І ступеня, СН І ступеня), займається вихованням дітей, їх розвитком, піклується про них, між ним та дітьми налагоджений психологічний контакт та присутня прив`язаність.

Натомість його колишня дружина належним чином не виконує батьківські обов`язки, не слідкує за станом здоров`я дітей, їх розвитком, вихованням, не піклується про них, в результаті у неї з дітьми зруйнований психологічний контакт, крім того, відсутні можливості забезпечувати потреби дітей належним чином.

З висновку виконавчого комітету Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, як органу опіки та піклування від 22.12.2022 року №07-10/2706 вбачається, що згідно інформації, наданої 15.12.2022 року за №06-12/162 відділом «Центр надання адміністративних послуг» Сергіївської селищної ради, позивач ОСОБА_1 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 з 12.12.2022 року значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач ОСОБА_1 має велике підсобне господарство, займається розведенням свійських тварин, з продажу яких має дохід. ОСОБА_3 працює прибиральником службових приміщені Приморській гімназії з дошкільним відділенням та початковою школою Сергіївської селищної ради. Комісією проведено обстеження умов проживання батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Батько мешкає в житловому будинку, в якому зроблено ремонт, в наявності всі зручності, меблі та побутова техніка, створені необхідні умови та є окремі облаштовані кімнати для проживання обох дітей. Мати мешкає в житловому будинку, в якому частково зроблено ремонт та ще не створені всі необхідні зручності, в наявності необхідні меблі. Малолітня ОСОБА_5 мешкає в одній кімнаті разом з матірю, оскільки окрім них в будинку мешкає повнолітній син та брат ОСОБА_3 . Відповідно характеристики, наданої адміністрацією Приморської гімназії, в якій навчається ОСОБА_5 від 13.12.2022 року №76, мати приділяє належну увагу вихованню доньки, завжди цікавиться навчанням і допомогає, тримає тісний зв`язок з вчителями. Батько живе окремо, тому, нажаль, з вересня місяця взагалі не цікавиться навчанням доньки і не допомає з уроками, зв`язок з класним керівником дівчинки не підтримує. Однак під час засідання комісії ОСОБА_1 підтвердив інформацію про те, що він дійсно не спілкується з класним керівником, але стверджує що отримує інформацію про доньку від директора школи.

За результатами розгляду питання та виходячи з інтересів дітей, органом опіки зроблено висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . Остаточне рішення щодо визначення місця проживання малолітніх дітей залишили на розсуд суду.

Мотиви і доводи, з яких виходить суд та застосовані норми права

У частині першої статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами другою, восьмою, девятою статті 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договорами) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сімї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відновідно до моральних засад суспільства.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Стаття 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.4 ст.150 СК України, батьки зобов`язані поважати дитину.

Відповідно до статті 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Частиною 2 статті 155 СК України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частинами 1, 2 статті 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Положеннями ч.1 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а положеннями ч.4 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Отже, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків.

При визначенні місця проживання дитини суд встановлює не лише наявність або відсутність виняткових обставин, коли дитина має бути розлучена зі своєю матір`ю, а крізь призму врахування найкращих інтересів дітей встановлює та надає належну правову оцінку іншим обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, при розгляді справи щодо місця проживання дітей суд виходить з інтересів самих дітей, враховує при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан, баланс між інтересами дітей, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в їх інтересах.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20 (провадження № 61-3587св22) зроблено висновок, що «рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. Норми міжнародного права та національне законодавство не містять положень, які б наділяли одного з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що тлумачення частини першої статті 161 СК України дає підстави для висновку, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема, особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Виконавчий комітет Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, як орган опіки та піклування відповідно до висновку від 22.12.2022 року №07-10/2706 вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд надавши належну оцінку висновку виконавчого комітету Сергіївської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, як органу опіки та піклування від 22.12.2022 року №07-10/2706 та обставинам справи, вважає висновок в частині про доцілість визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до частини шостої статті 19 СК України є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. Так дісно батько і мати мають рівни права щодо до дитини, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, разом з тим, виходячи із найкращих інтересів дитини, врахувавши, що на протязі останніх двох місяців малолітня ОСОБА_5 проживає з батьком, а відповідач, як мати в свою чергу жодної спроби щодо повернення дитини додому не вчинила, така поведінка відповідача на думку суду є фактом добровільного передання матір`ю малолітньої дитини батькові, а також та обставина, що на і час розгляду справи у суді, дитина продовжує проживати зі своїм батьком.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 461/9136/19 (провадження № 61-440св22) зроблено висновок, що «при вирішенні спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини (з урахуванням її вікової зрілості), необхідним є з`ясування психоемоційного стану дитини, її інтересів та ставлення до кожного із батьків, а також мотивів бажання проживати з одним із батьків».

У ході розгляду справи суд здійснив опитування малолітньої ОСОБА_5 в присутності психолога Приморської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Трусової І.І. щодо з`ясування думки дитини щодо бажання проживати з одним із батьків, що не суперечить статті 171 СК України.

Малолітня дитина ОСОБА_5 в ході розгляду справи пояснила, що рівнозначно любить як батька так і матір, але проживати хоче з батьком та її рідним братиком ОСОБА_4 , також за адресою місця проживання батька в неї багато друзів, з якими вона гуляє, бачиться та спілкується, більшої прихильності до когось одного із батьків вона не має.

На час ухвалення рішення судом відповідач не надала суду переконливих доказів на підтвердження того, що проживання дітей з батьком буде суперечити найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, керуючись положеннями Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими, з урахуванням встановлених обставин справи, зокрема, що діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків, вік дітей, стан їх здоров`я, беручи до уваги турботу батька, матеріально-побутові умови батьків, інтереси дітей та їх розвиток в спокійному та стійкому середовищі, наявність кола соціальних зв`язків дітей переважно за місцем проживання батька, емоційний звязок та привязаність дівчинки з старшим братом, враховуючи, що проживання дітей у сформованому звичному для них оточенні та обстановці є для них найбільш прийнятим, ставлення батька та матері до своїх батьківських обов`язків, відносини, які існують між кожним з батьків та дітьми, проявлення більшої емоційної близькості та прихильності саме до батька, хоча і не бажання втрачати зв`язок із матір`ю, а також права батьків на виховання дітей і обов`язки батьків діяти в їх інтересах, суд приходить до висновку про необхідність визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд зазначає, що мати, яка безумовно відіграє важливу роль у житті дітей, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дітей, стан їх розвитку, незалежно від того, з ким діти проживають.

Крім того, в разі зміни обставин у відносинах сторін спору, а в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дітьми, визначене у цій справі місце проживання дітей може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.

Висновки за результатами розгляду справи

Беручи до уваги обставини справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дітей, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що на даному етапі життя дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визначення їх місця проживання із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , буде відповідати їх найкращим інтересам.

Керуючись ст.ст.12, 13, 49, 76, 81, 259, 263, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Сергіївська селищна рада Білгород-Дністровського району Одеської області, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з батьком - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи,зазначений строк обчисляються з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Заверюха В.О.