КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: № 22-ц/824/4276/2023/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року м. Київ

Справа № 369/12789/21

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Махлай Л.Д., Немировської О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», яка подана представником Павленком Сергієм Валерійовичем, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2022 року, ухвалене у складі судді Янченка А.В.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У вересні 2021 року позивач ТОВ «Фінансова Компанія «Центр фінансових рішень» звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення 150 920,44 грн. заборгованості за кредитним договором № 761684415 від 24.02.2015 року,

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 24.02.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 761684415, відповідно до умов якого відповідач згоден із тим, що до складу умов цього договору входять загальні умови ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредитів. Всі умови цього договору є істотними. Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК» Центр фінансових рішень», у яких міститься інформація про умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ ФК`ЦФР», форма акцепту, у складі таких додатків до зазначених умов: форма «Кредитний договір, форма «Додаток до кредитного договору» разом становлять кредитний договір. Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК`ЦФР» є публічною пропозицією ТОВ «ФК`ЦФР» укласти кредитний договір (отримати інші послуги). Кредитний договір укладається шляхом приєднання позичальника до цих Умов. Приєднання позичальника до цих Умов здійснюється через підписання ним кредитного договору.

Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у сумі 93 650 грн. строком на 48 місяців на будь-які законні цілі, на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати проценту ставку за користування кредитом відповідно до додатку до кредитного договору від 24.02.2015 року № 761684415, який є невід`ємною частиною зазначеного договору.

Для забезпечення належного виконання зобов`язань, які виникають з кредитного договору № 761684415 від 24.02.2015 року, між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено договір застави, зареєстрований за № 337 від 24.02.2015 року. Відповідно до п. 1.2. договору застави, предметом застави є рухоме майно: автомобіль ЗАЗ модель TF48YP, тип Хетчбек легковий, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , 2011 року випуску, що зареєстрований 22.12.2011 року РВ ДДАІ МВС України, який належить не праві власності ОСОБА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жердевою Н.О., зареєстрованого в реєстрі за № 337.

Відповідно до п. 1.1 договору застави, цей договір забезпечує виконання зобов`язання заставодавця та вимог ТОВ «ФК«ЦФР», які виникають із кредитного договору № 761684415 від 24.02.2015 року на отримання кредиту, а також зобов`язання із відшкодування збитків та сплати пені і неустойки. Відповідно до п. 1.4. договору застави, заставна вартість предмету застави 200 000 грн.

Позичальник своїх зобов`язань за договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 01.04.2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» становить 150 920,44 грн., що складається із: простроченої заборгованості за тілом кредиту - 10 588,62 грн.; простроченої заборгованості за річними процентами - 22 322,71 грн.; простроченої заборгованості за щомісячними процентами - 71 184,11 грн.; заборгованості за штрафом/пенею - 46 825 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 лютого 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» - Павленко С.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись його незаконність, необґрунтованість, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в оскаржуваному рішенні відсутні мотивування суду щодо пояснень представника позивача на відзив відповідача, в яких позивач обґрунтовує свої заперечення проти відзиву та надає роз`яснення щодо правомірності форми кредитного договору та висунутих вимог на підставі нього.

Стверджує, що позивачем додержано вимоги щодо форми договору. Договір укладено у письмовій формі, затвердженій ТОВ «ФК «ЦФР» для даного типу договору, що містить усі істотні умови, прийняття яких засвідчується підписом особи позичальника. ТОВ «ФК «ЦФР» було виконано зобов`язання за кредитним договором перед позичальником. У свою чергу позичальник умови кредитного договору не виконав.

Звертає увагу суду, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С.О. на підставі заяви позивача було вчинено виконавчий напис № 730 від 18.05.2017 року на підставі договору застави за № 337 від 24.02.2015 року про стягнення суми боргу у розмірі 170 834,00 грн. Головним державним виконавцем Києво-Святошинського РВДВС ГТУЮ в Київській області, Тарасенком В.О. було відкрито виконавче провадження № 54116620. 12.02.2018 року на ДП «Сетам» відбулися торги із реалізації заставленого майна боржника, а саме: реалізовано транспортний засіб ЗАЗ TF48YP, 2011 р.в., ДНЗ: НОМЕР_2 , № кузова: НОМЕР_1 .

Постановою про закінчення виконавчого провадження № 54116620 від 03.03.2018 року було встановлено, що відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 12.02.2018 № 316203 ДП «СЕТАМ» 12.02.2018 проведено електронні торги з реалізації автотранспортного засобу марки ЗАЗ, модель TF48YP. 2011 р.в, НОМЕР_2 д.н.з, шасі (кузов) № НОМЕР_1 , за рахунок отриманих коштів від реалізації погашено частково борг у сумі 75 779,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 259 від 27.02.2018; виконавчий збір у сумі 8531,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 259 від 27.02.2018; витрати на проведення виконавчих дій у сумі 1000,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 259 від 27.02.2018. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 310/11534/13-ц, вказує, що оскільки коштів від реалізації було недостатньо для погашення заборгованості за кредитним договором № від 24.02.2015 року, ТОВ «ФК «ЦФР» звернувся з позовом до суду за захистом свої порушених прав.

Посилається на те, що відповідно до ст. 259 ЦК України, термін позовної давності збільшено у публічній частині договору (загальних умов ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредитів) В п.25 загальних умов «ЦФР» з надання фізичним особам кредитів, сторони досягли згоди про те, що позовна давність за спорами щодо захисту прав кредитодавця становить 50 років. Зазначене застереження до кредитного договору є договором про збільшення строку позовної давності. Отже, позивачем було дотримано терміну позовної давності при поданні позовної заяви щодо вимог кредитора, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним.

Звертає увагу, що позивач надав разом із поясненням по справі на підтвердження проведених платежів наявні первинні документи, а саме: платіжне доручення № 156425230 від 24.02.2015 р. у сумі 90 000 грн.; витяг із реєстру оплачених страховок ЗАТ СК «ТАС» за 25.02.2015 р. у сумі 1850 грн.; бухгалтерська довідка у сумі 1800 грн. Оскільки ТОВ «ФК «ЦФР» не є банківською установою, то має у своєму розпорядженні лише ті документи, які надані банківською установою як доказ отримання коштів клієнтом на наданий ним рахунок, та страховою компанією щодо укладення договору страхування, а саме витяг із реєстру оплачених страховок ЗАТ СК «ТАС» за 25.02.2015 року у сумі 1850 грн., достовірність яких засвідчується Генеральним директором ТОВ ФК ЦФР особисто.

Вказує, що відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», за надання кредиту позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю проценти. Сума процентів всіх видів становить сукупну вартість кредиту/кредитів. Початковий процент є одним із видів процентів за кредитним договором, обчислюється від суми кредиту та справляється за його рахунок відразу при його наданні. Початковий процент становить відповідно до кредитного договору 1800 грн. Отже, позивач надав усі наявні у нього докази по справі, що дозволяє дійти висновку, що надані позивачем документи у повній мірі підтверджують погодження сторонами саме умов кредитування, наявність заборгованості та доведеність суми боргу, вказаної у розрахунку. Форма та зміст кредитного договору відповідають нормам чинного законодавства та містять всі істотні умови, необхідні для укладення кредитного договору.

Відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не подавала.

01 березня 2023 року генеральний директор ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з завою про заміну позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Центр фінансових рішень» на ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 березня 2023 року заяву задоволено, замінено позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Центр фінансових рішень» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як на підтвердження факту надання кредиту посилається на платіжне доручення №156423230 від 24.02.2015 року на суму 90 000 грн. Однак, на наданому позивачем платіжному дорученні відсутня відмітка банку про проведення даної операції, а отже дане платіжне доручення не може бути належним та допустимим доказом на підтвердження факту надання кредитних коштів відповідачу. Також відповідно до умов кредитного договору № 761684415 позивач повинен надати кредитні кошти шляхом «перерахування на рахунок позичальника», однак як видно з наданого платіжного доручення, оплата здійснювалася на рахунок АТ «Таскомбанк». Що стосується факту сплати позивачем коштів у сумі 1850 грн. та у сумі 1800 грн., то позивач взагалі не надав платіжного доручення про сплату даних коштів. А наданий позивачем «Витяг з реєстру сплачених страховок ЗАТ СК «ТАС» за 25.02.2015 р. у сумі 1850 грн.» не може бути визнаний судом належним та допустимим доказом, оскільки даний витяг зроблено виключно позивачем з не зрозуміло якого реєстру, і закон не передбачає такого документу як спосіб підтвердження факту оплати. Тобто, позивач надав документ, який не може підтвердити факт оплати, оскільки факт оплати може бути підтверджений тільки первинними документами з відміткою банку про проведення банківської операції. Те саме стосується і бухгалтерської довідки на суму 1800 грн., на яку посилається позивач.

Суд зазначає, що посилання позивача в позовній заяві на те, що невід`ємною частиною кредитного договору № є Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», редакція від 25.07.2014 р., затверджені Наказом Генерального директора ТОВ «ФК «ЦФР» Мелеш К.В. №13 від 25.07.2014 року, - є безпідставними, оскільки на Умовах кредитування, що були додані до позовної заяви, немає підпису відповідача, а кредитний договір, який підписала відповідач був підготовлений позивачем, та надавався до підпису без права вносити будь-які зміни в даний договір. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування від ТОВ «ФК «ЦФР», які додані до позовної заяви взагалі були надані відповідачу для ознайомлення, та діяли у момент укладання кредитного договору, а також те, що до вказаного документу не вносились зміни. Умови кредитування не можуть розцінюватися як погоджені умови укладеного між сторонами кредитного договору, тому посилання позивача на ці умови не ґрунтується на вимогах закону. Суд вважав, що дані Умови кредитування, на які посилається позивач, не можуть братися до уваги як належний та допустимий доказ і дані умови не створюють для відповідача жодних прав та обов`язків по відношенню до позивача чи кредитного договору.

Суд погодився з доводами представника відповідача, що ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», на підтвердження законності тверджень позивача про те, що відповідач був ознайомлений з Умовами отримання кредитів. Водночас ч. 2 ст. 6 «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» була включена до даного закону на підставі Закону № 122-IX від 20.09.2019 року, тобто вже після того як було укладено кредитний договір № 761684415 від 24.02.2015 року, а оскільки закон не має зворотної сили, то посилання позивача на дану норму закону є абсолютно безпідставним та таким, що спрямоване на введення суду в оману щодо дійсних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 150 920,44 грн. заборгованості за кредитним договором № 761684415 від 24.02.2015 року у повному обсязі.

Враховуючи встановлення судом безпідставності позовних вимог, суд вважав, що позовна давність, про застосування заявлено якої відповідачем, не підлягає застосуванню.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки вони зроблені з неправильним застосування норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ст. ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.02.2015 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових рішень» (кредитодавець), правонаступником якогоє ТОВ«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір № 761684415.

Відповідно до п.1. Договору, підписанням цього договору позичальник засвідчує, що йому відомо про укладення цього договору за сприяння агента - ТОВ «Центр Фінансових рішень». Кредитодавець зобов`язується надати, кредит позичальнику в розмірі та на умовах, визначених цим договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та внести плату за кредитом.

Відповідно до п. 3 умов кредитного договору, до складу умов цього договору входять загальні умови ТОВ «ФК «ЦФР» з надання фізичним особам кредитів. Всі умови цього договору є істотними.

Надання кредиту за цим договором здійснюється на таких умовах: сума валюти кредиту 93 650 грн., річна відсоткова ставка за кредитом 14,99% річних, строком на 48 місяців (4 роки); порядок надання кредиту: перерахування на рахунок позичальника, перерахування на оплату страхових або інших послуг - у разі укладення договору страхування або договору про надання інших послуг; повернення кредиту, внесення плати за ним : щомісячно , за графіком платежів (додаток до договору); разова плата за кредитом 1800 грн.; щомісячна плата за кредитом 1,99 від суми кредиту, що становить 1863, 64 грн.; пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань: 0,3 % від суми прострочення за кожний день прострочення, сплачується позичальником за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або внесення плати за кредитом (п. 4 кредитного договору) ( а.с. 11).

Відповідно до п. 6 кредитного договору, до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять плата за річною відсотковою ставкою, разова плата за кредитом та щомісячна плата за кредитом. Плата за кредитом нараховується з моменту надання кредиту. Щомісячна плата за кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів (додаток до договору). Разова плата за кредитом справляється за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання. У разі укладення позичальником договору страхування або договору про надання інших послуг, пов`язаних з наданням кредиту, позичальник несе відповідно до графіку платежів (додаток до договору), витрати на надання зазначених послуг, які справляються за рахунок наданого кредиту, відразу після його надання.

Загальні умови з надання кредитів затверджуються наказом керівника ТОВ «ФК «ЦФР» і оприлюднюються на веб-сайті www.kreditmarket.ua. Підписанням цього договору позичальник засвідчив (підтвердив) прийняття загальних умов з надання кредитів - в якості невід`ємних умов цього договору (п. 7 кредитного договору).

Відповідно до п. 10 кредитного договору, підписанням цього договору позичальник засвідчує (підтверджує), що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, передбачені ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 № 2664-ІІІ, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-ХІІ та їх зміст, а також про всі інші умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно з п. 11 кредитного договору, підписанням цього договору позичальник надав згоду на заміну кредитодавця на нового кредитодавця, що передбачає перехід всіх прав відступлення всіх прав вимоги) та перехід всіх обов`язків (переведення всіх боргів) кредитодавця до іншої особи. У разі прийняття кредитодавцем рішення про зазначену заміну сторони за цим договором (зазначений перехід прав і обов`язків кредитодавця до іншої особи) додаткова згода від позичальника не вимагається.

Підписанням цього договору позичальник засвідчує (підтверджує), що один з оригінальних, примірників цього договору, включно із загальними умовами надання кредитів, переданий кредитодавцем позичальникові в день підписання цього договору позичальником (п. 12 кредитного договору). Вказаний кредитний договір № 761684415 від 24.02.2015 року підписано особисто позичальником ОСОБА_1 .

У додатку до кредитного договору від № 761684415 від 24.02.2015 року визначено умови надання кредиту, що відповідають умовам, встановленим у кредитному договорі, та графік щомісячних платежів.

Крім того, 24.02.2015 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових рішень» (заставодержатель) та ОСОБА_1 (заставодавець) було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жердєвою Н.О., зареєстрований в реєстрі № 337, підписаний сторонами у її присутності.

За умовами п. 1.1 договору, заставою за цим договором забезпечується виконання усіх грошових зобов`язань заставодавця за кредитним договором № 761684415 від 24 лютого 2015 року (включно з усіма додатковими договорами до нього), укладеного між заставодержателем як кредитодавцем і заставодавцем (надалі - кредитний договір), а також зобов`язання з відшкодування збитків і сплати неустойки (пені), що виникають з порушення заставодавцем умов зазначеного кредитного договору.

Зобов`язаннями, виконання яких забезпечується за цим дговором є: зобов`язання

повернути кредит у розмірі 93 650 в строк до 25 лютого 2019 року включно, згідно з графіком платежів, передбаченим додатком від 24 лютого 2015 року до кредитного договору № 761684415 від 24 лютого 2015 року; зобов`язання вносити щомісячну плату за кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту, згідно із зазначеним графіком; зобов`язання вносити плату за річною процентною ставкою у розмірі 14, 99 % річних, згідно із зазначеним графіком; зобов`язання сплатити пеню у розмірі 0,3 % від суми прострочення за кожен день прострочення виконання грошових зобов`язань за зазначеним кредитним договором.

Згідно з п. 1.2 договору застави, за цим договором заставодавець передає на забезпечення виконання ним зобов`язань за кредитним договором належний йому на праві власності автомобіль ЗАЗ модель TF48YP, тип Хетчбек легковий, що зареєстрований 22.12.2011 року РВ ДДАІ МВС України. Рік випуску автомобіля - 2011, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 (надалі - майно).

Передане у заставу майно є власністю заставодавцяна підставі свідоцтва про

реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 22.12.2011 року РВ ДДАІ МВС

України (п. 1.3 договору застави). Передане у заставу майно за згодою сторін оцінене у 200 000 грн. (п. 1.4. договору застави).

Згідно з розрахунком заборгованості, здійсненим за період з 24.02.2015 року по 26.02.2019 року, за кредитним договором № 761684415 від 24.02.2015 року у позичальника ОСОБА_1 наявна заборгованість на загальну суму 150 920,44 грн., що складається із: - 10 588,62 грн. простроченої заборгованості за тілом кредиту; - 22 322,71 грн. простроченої заборгованості за річними процентами; - 71 184,11 грн. простроченої заборгованості за щомісячними процентами; - 46 825 грн. заборгованості за штрафом/пенею (а.с. 9-10).

Отже, колегія суддів вважає доведеним, що 24.02.2015 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових рішень» та відповідачем ОСОБА_1 виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач була повідомлена про розгляд справи, 03.12.2021 року представник відповідача ОСОБА_2 подавав відзив на позовну заяву, 21.02.2022 року - пояснення, а також подавав клопотання про витребування доказів та про відкладення розгляду справи.

Так, у відзиві на позовну заяву від 03.12.2021 року представник відповідача ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі та застосувати наслідки пропуску строку позовної давності (а. с. 49-54).

У відзиві посилається на те, що в позовній заяві не вказано ні суми фактично наданого кредиту, ні дати його видачі. Також до позовної заяви не додано жодного первинного документу на підтвердження факту видачі кредитних коштів відповідачці. Крім того, відповідач стверджує, що їй не надавалися для ознайомлення, та вона не підписувала Умов кредитування, що підтверджується відсутністю на Умовах кредитування, що були додані позовної заяви, підпису відповідача. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування від ТОВ «ФК «ЦФР», якіі до позовної заяви діяли у момент укладання кредитного договору, а також те, що до вказаного документу не вносились зміни. Вважає, що дані Умови кредитування не можуть братися до як належний та допустимий доказ.

Крім того, позивач пропустив строки позовної давності при поданні позовної заяви, а тому просить суд застосувати до даних правовідносин наслідки його пропуску.

Вказує, що із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що востаннє відповідач сплачувала кредитні кошти 27.02.2018 р. у сумі 75 779,00 грн., а з 27.02.2018 р. жодних оплат відповідачка не здійснювала. Позов датовано 10.08.2021 року, а отримано судом 13.09.2021 року. Отже, у межах трьох річної позовної давності, виходячи з додатку до кредитного договору з графіком платежів, позивач має право стягнути з відповідача лише суму неповернутого кредиту, починаючи з 13.09.2018 року. Позивач у позовній заяві зазначає, що суму основного боргу становить лише 10 588,62 грн., тому дана заборгованість підлягала б сплаті лише за умови того, що позивач не пропустив строк позовної давності. Звертає увагу суду на те, що до подання даної позовної заяви, позивач вже скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України та вимагав від відповідача дострокового погашення всієї суми кредиту ще у 2017 році, а саме у травні 2017 року позивач звернувся до приватного нотаріуса КМНО Легкобит С.О. з заявою про вчинення виконавчого напису з метою дострокового стягнення заборгованості.

Оскільки з 18.05.2017 року (дата вчинення виконавчого напису), до 13.09.2021 року (моменту звернення позивача до суду) пройшло більше трьох років, то суд повинен застосувати наслідки строків позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за штрафом/пенею у розмірі 46 825 грн., то дані позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки спеціальний строк позовної давності для нарахування штрафів та пені становить лише 1 рік.

Стверджує, що вимоги про стягнення з відповідача «щомісячної плати за кредитом», яка в позовній заяві зазначена «щомісячні проценти», порушують права відповідача як споживача та є не справедливими по відношенню до розміру річних відсотків, під які видавався кредит, по суті є подвійними відсотками разом з щорічними відсотками, та порушуютьвимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки «щомісячна плата за кредит» встановлена за послуги, які не надаються відповідачу, так як позивачу не надаються щомісячно нові кредити.

04.01.2022 року ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових рішень» подано пояснення на відзив на позовну заяву, в яких позивач обґрунтовує свої заперечення проти відзиву та надає роз`яснення щодо правомірності форми кредитного договору, до яких долучено копії документів (а.с. 98-101).

Так, з наданих позивачем документів встановлено, що згідно з платіжним дорученням № І56425230 від 24.02.2015 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» перерахувало АТ «Таскомбанк» кошти в сумі 90 000 грн., призначення платежу - переказ до запитання на користь ОСОБА_1 , надання кредиту згідно кредитного договору № 761684415 від 24.02.2015 року без ПДВ (а.с. 103).

Також надано витяг із реєстру оплачених страховок ЗАТ СК «ТАС» за 24.02.2015 р. на суму 1850 грн. та бухгалтерську довідку ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» на суму 1800 грн., підписана генеральним директором та головним бухгалтером (а.с. 102,104).

Постановою головного державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області Тарасенка В.О. від 13.06.2017 року було відкрито виконавче провадження № 54116620 з виконання виконавчого напису № 730, виданого 18.05.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» заборгованості в розмірі 170 834,00 грн., копію якої направлено сторонам виконавчого провадження, а також роз`яснено строк та порядок її оскарження та право сторонам ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження, внесеними до автоматизованої системи виконавчого провадження, за адресою мережі Інтернет(а.с. 105-106).

14.07.2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 170 834 грн. (а.с 108).

19.07.2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Приватна експертна служба», який має сертифікат, 22.03.2017 за № 233/17, виданий ФДМУ (строк дії: 22.03.2020); у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого напису № 730, виданого 18.05.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобит С.О. (а.с. 109).

19.07.2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна боржника: постановлено описати та накласти арешт на майно: транспортний засіб марки ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить боржнику ОСОБА_1 (110-111).

31.07.2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про передачу майна іншому зберігачу - для належного зберігання та з метою подальшої реалізації майна боржника в рахунок погашення боргу, транспортний засіб марки ЗАЗ, модель TF48YP, 2011 р.в., НОМЕР_2 д.н.з., передано представнику ДП "Сетам" Кохану В.Д. (а.с. 113).

Постановою головного державного виконавця Києво-Святошинського районного ВДВС ГТУЮ у Київській області Тарасенка В.О. від 03.03.2018 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 730, виданого 18.05.2017, та припинено чинність арешту та розшук майна боржника, а саме транспортного засобу марки ЗАЗ, модель TF48YP, 2011 р.в.. А12218СО д.н.з., шасі (кузов) № НОМЕР_1 .

З вказаної постанови встановлено, що відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 12.02.2018 № 316203 ДП «СЕТАМ» 12.02.2018 року проведено електронні торги з реалізації автотранспортного засобу марки ЗАЗ, модель TF48YP, 2011 р.в., НОМЕР_2 д.н.з., шасі (кузов) № НОМЕР_1 , за рахунок отриманих коштів від реалізації погашено частково борг у сумі 75 779 грн. згідно платіжного доручення № 259 від 27.02.2018, виконавчий збір у сумі 8531 грн. згідно платіжного доручення № 259 від 27.02.2018, витрати на проведення виконавчих дій у сумі 1000 грн. згідно платіжного доручення № 259 від 27.02.2018 (а.с. 116), про що також свідчить протокол № 316203 з проведення електронних торгів, які відбулись 12.02.2018 року (а.с. 119).

На виконання вимог ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року про задоволення клопотання представника відповідача про витребування доказів, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С.О. подано копії документів та матеріалів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, та копію виконавчого напису (а.с. 123).

Так, з матеріалів справи встановлено, що 01.03.2017 року ТОВ «Фінансова Компанія «Центр фінансових рішень» звернулось до ОСОБА_1 з вимогою про усунення порушень (а.с. 137).

Відповідно до змісту вказаної вимоги ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» зазначено, що позичальником не виконуються належним чином умови кредитного договору № 761684415 від 24.02.2015 року, а тому станом на 15.02.2017 року виникла заборгованість у розмірі 167 884 грн. 98 коп. З урахуванням допущеного прострочення обов`язку сплати платежів по кредитному зобов`язанню, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» звертається з вимогою сплатити заборгованість у сумі 170 834 грн. 98 коп.з яких: сума неповернутого кредиту - 86 367 грн. 62 коп.; сума нарахованих і несплачених щомісячних процентів - 27 342 грн. 11 коп.; сума нарахованих і несплачених річних процентів - 7350 грн. 25 коп.; сума пені за порушення грошових зобов`язань за кредитним договором - 46 825 грн.; сума витрат, які пов`язані з примусовим стягненням боргу і передбачені п.2.1.7 договору застави (послуги нотаріуса при вчиненні виконавчого напису ) - 2950 грн.

У випадку негайного неусунення порушень умов кредитного договору № 761684415 від 24 лютого 2015 року, несплати суми кредитної заборгованості у розмірі 167 884 грн. 98 коп. та суми витрат, пов`язаних з примусовим стягненням боргу, відповідно до п. 2.1.7 договору застави, у сумі 2950 грн. ТОВ «ФК «ЦФР» на підставі ст. 20 Закону України «Про заставу», буде звернено стягнення на заставлене майно, яке належить ОСОБА_1 на праві власності.

Також запропоновано в 30-денний календарний строк з дня отримання цієї вимоги, виконати вищевказані зобов`язання та повернути заборгованість за кредитним договором, а у разі заперечень стосовно змісту, розміру пред`явлених вимог, негайно, з моменту отримання цієї вимоги, письмово про це повідомити заставодержателя - ТОВ «ФК «ЦФР». Відмова від отримання цієї вимоги або неповідомлення заставодержателя про наявні заперечення, за наявності у заставодержателя оригіналу розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання позичальнику даної письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, - буде підставою для звернення стягнення на предмет застави на підставі виконавчого напису нотаріуса.

15.05.2017 року ТОВ «ФК «ЦФР» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобита С.О. з заявою про звернення стягнення шляхом вчинення виконавчого напису на предмет застави за договором застави, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жердєвою Н.О., зареєстрований в реєстрі № 337 (а.с. 125-126).

Згідно з розрахунком суми боргу за кредитним договором від 24.02.2015 року позичальника ОСОБА_1 , складеного 15.02.2017 року, загальна сума боргу становить 167 884, 98 грн. (а.с. 136), з яких: - повернення кредиту - виконано 7282, 38 грн.; сума боргу 86367, 62 грн.; - внесення плати за щомісячною процентною ставкою - 16707, 56 грн., сума боргу 27342, 11 грн.; - внесення плати за річною процентною ставкою 18510, 06 грн.; 7350, 25 грн. - сплата пені - виконано 0, 00 грн.; сума боргу 46825 грн.

18.05.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С.О. було вчинено виконавчий напис № 730 від 18.05.2017 року та запропоновано звернути стягнення на автомобіль марки ЗАЗ, модель TF48YP, рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип - ХЕЧБЕК легковий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований 22 грудня 2011 року РВ ДЦАІ МВС України, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначений автомобіль на підставі договору застави, посвідченого 24 лютого 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Жердєвою Н.О. за реєстровим номером 337, переданий у забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 , за кредитним договором №761684415 від 24 лютого 2015 року до ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових рішень», місцезнаходження якого: 03150, м. Київ, вул. Червоноармійська, 72, податковий номер - 35725063. Строк за який провадиться стягнення визначається станом на 15 лютого 2017 року.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Центр фінансових рішень» розмірі - 170 834 грн. 98 коп. (а.с. 124).

З вищевикладених обставин судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 обізнана про вимогу ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» про усунення порушень, що їй була надіслана 01.03.2017 року у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору № 761684415 від 24.02.2015 року; про наявність виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобита С.О. № 730 від 18.05.2017 року про звернення стягнення на предмет договору застави; про відкриття виконавчого провадження № 54116620 з виконання цього виконавчого напису, проведення державним виконавцем виконавчих дій з метою його виконання, реалізацію автомобіля ЗАЗ TF48YP, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який є предметом договору застави від 24.02.2015 року, та закінчення цього виконавчого провадження у зв`язку з тим, що від реалізації заставного автомобіля частково погашено борг у сумі 75 779 грн. згідно з платіжним дорученням № 259 від 27.02.2018 року.

Про обізнаність відповідача з вищевказаними обставинами також свідчать відзив на позовну заяву та пояснення представника відповідача, в яких містяться посилання на вказані обставини.

Однак, жодних заперечень щодо факту укладення кредитного договору № 761684415 від 24.02.2015 року, факту надання та отримання від ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» кредитних коштів у розмірі 93 650 грн., позичальник ОСОБА_1 не заявляла, наявність та розміру заборгованості за цим договором не оспорювала, до ТОВ «ФК «Центр Фінансових рішень» з будь-якими запереченнями не зверталась. Виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Легкобита С.О. № 730 від 18.05.2017 року також не оспорювала.

Будь-які докази на спростування вищевказаних обставин матеріали справи не містять.

За викладених обставин, висновок суду першої інстанції щодо відсутності доказів отримання кредиту суперечить обставинам справи, зроблений без урахування наявних у справі доказів, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором № 761684415 від 24.02.2015 року, що нарахована за період з 24.02.2015 року по 26.02.2019 року, у відповідача існує заборгованість на загальну суму 150 920 ,44 грн., що складається із: непогашеної заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 588,62 грн., простроченої заборгованості за річними процентами у розмірі 22 322,71 грн.; простроченої заборгованості за щомісячними процентами у розмірі 71 184,11 грн.; заборгованості за штрафом/пенею у розмірі 46 825 грн. (а.с. 9-10).

При цьому, відповідно до вказаного розрахунку заборгованості відповідач ОСОБА_1 частково виконувала свої кредитні зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, сплачувала кошти за тіло кредиту, плату за річною відсотковою ставкою та щомісячні плати з кредитом, а саме:

- 24.02.2015 року зараховано плату за тіло кредиту на суму 1427, 52 грн., плату за річною відсотковою ставкою на суму 1208, 84 грн., щомісячну плату на суму 1863, 64 грн.;

- 28.04.2015 року зараховано плату за тіло кредиту на суму 1378, 23 грн., плату за річною відсотковою ставкою на суму 1258, 13 грн., щомісячну плату на суму 1863, 64 грн.; -

- 26.05.2015 року зараховано плату за тіло кредиту на суму 1547, 94 грн., плату за річною відсотковою ставкою на суму 1088, 42 грн., щомісячну плату на суму 1863, 64 грн.; -

- 26.06.2015 року зараховано плату за тіло кредиту на суму 1491, 60 грн., плату за річною відсотковою ставкою на суму 1144, 76 грн., щомісячну плату на суму 1863, 64 грн.;

- 28.07.2015 року зараховано плату за тіло кредиту на суму 1437, 09 грн., плату за річною відсотковою ставкою на суму 1199, 27 грн., щомісячну плату на суму 1863, 64 грн.;

- 27.10.2015 року зараховано плату за річною відсотковою ставкою на суму 3094, 47 грн. та щомісячну плату на суму 1405, 53 грн.;

- 26.11.2015 року зараховано плату за річною відсотковою ставкою на суму 1042, 91 грн. та щомісячну плату на суму 3547, 09 грн.;

- 26.04.2016 року зараховано плату за річною відсотковою ставкою на суму 5394, 38 грн. та щомісячну плату на суму 1605, 62 грн.

- 26.05.2016 року зараховано плату за річною відсотковою ставкою на суму 1078,88 грн. та щомісячну плату на суму 921, 12 грн.

- 26.10.2016 року зараховано плату за річною відсотковою ставкою на суму 2000 грн.

- 27.02.2018 року зараховано плату за тіло кредиту на суму 75 779 грн.

Будь-яких доказів виконання договірних зобов`язань у повному обсязі стороною відповідача не надано, вказаний розрахунок заборгованості не спростовано.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини, колегія суддів вважає, що позивач надав достатньо доказів тих обставин, що ОСОБА_1 було видано кредитні кошти в розмірі 93650 грн. відповідно до кредитного договору № 761684415 від 24.02.2015 року, які перераховані АТ «Таскомбанк» для ОСОБА_1 , що підтверджується платіжним дорученням № І56425230 від 24.02.2015 року.

З огляду на викладене, матеріали справи свідчать про те, що за кредитним договором №761684415 від 24.02.2015 року ОСОБА_1 отримала кредитні кошти, частково виконувала його умови, передбачені кредитним договором, сплачувала грошові кошти за тіло кредиту та відсотки, проте повністю не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитним договором, кошти не повернула.

Крім того, перед укладенням кредитного договору № 761684415 від 24.02.2015 року ОСОБА_1 була ознайомлена з усіма його умовами, що визначені в п. 4 цього кредитного договору, і погодилась укласти договір саме на таких умовах, про що свідчить її підпис.

Тому, доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та поясненнях про те, що визначена договором умова про сплату щомісячних процентів є нікчемною, - колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовуються змістом кредитного договору, яким передбачено умову саме про сплату щомісячних процентів від суми кредиту та у графіку визначено розмір такої суми, які у період з 24.02.2015 року по 26.10.2016 року частково виконувала відповідач.

Встановлено, що внаслідок реалізації предмета застави при виконанні виконавчого напису № 730, виданого 18.05.2017 року було частково погашено 27 лютого 2018 року борг у сумі 75 779 грн., який спрямовано на погашення заборгованості по тілу кредиту, відтак заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №761684415 від 24.02.2015 року за тілом кредиту становить 10 588,62 грн.

Відповідно до ч.4 ст. 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 310/11534/13-ц, в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом, стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Таким чином, оскільки кредитор має право стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) з боржника, стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10 588,62 грн., то зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Звертаючись до суду з даним позовом, який датований 10.08.2021 року, про стягнення заборгованості за кредитним договором, за умовами якого кредит надано строком на 48 місяців, тобто до 24.02.2019 року, позивач здійснив розрахунок заборгованості за період з 24.02.2015 року по 26.02.2019 року та зазначив, що у позичальника ОСОБА_1 наявна заборгованість на загальну суму 150 920,44 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що 01.03.2017 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» звернувся до відповідача ОСОБА_1 з вимогою про усунення порушень, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору № 761684415 від 24.02.2015 року, в якій дано строк 30-денний календарний строк з дня отримання цієї вимоги, виконати зобов`язання та повернути заборгованість за кредитним договором у повному обсязі, змінивши таким чином умови основного зобов`язання щодо строку дії договору.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц , від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц , якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України.

Згідно з нормативами пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року N 958, «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень», зокрема, згідно з Розділом ІІ, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва) - Д+3, пріоритетної - Д+2; між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання, 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день

Тобто, оскільки вимога про усунення порушення надіслана відповідачу 01.03.2017 року ( у межах Київської області Д+3 та збільшення на 1 день за пересилання рекомендованої кореспонденції) + 4 дні, тобто строк її вручення становить 05.03.2017 року, відповідно 30-денний строк повернення кредиту настав 04.04.2017 року.

Отже, судом встановлено, що строк дії договору та повернення грошових коштів за кредитним договором № 761684415 від 24.02.2015 року змінено ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» шляхом надсилання відповідачу вимоги про усунення порушення і дострокове повернення кредиту та визначено, що строк повернення кредиту настав 04.04.2017 року.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У той же час пунктом 15 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення (Закон України № 691-ІХ від 16 червня 2020 року «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19»).

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню.

Врахувавши, що останнім днем звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності було 04.04.2020 року, а Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02.04.2020 року, то стягненню підлягають лише платежі, строк сплати яких станом на 02.04.2020 року не настав, тобто річні та щомісячні проценти за період один місяць та вісім днів, а також залишок заборгованості за тілом кредиту.

Отже, вимоги позивача про стягнення заборгованості в частині стягнення відсотків підлягають частковому задоволенню, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем: за річними відсотками за період 1 місяць і 8 днів, що складає 1356, 65 грн., та щомісячними відсотками за період 1 місяць і 8 днів, що складає 2377, 75 грн.

Таким чином, заява представника відповідача щодо застосування строку позовної давності підлягає задоволенню частково, з цих підстав суд відмовляє у стягненні процентів, строк сплати яких настав до 28 лютого 2017 року.

Доводи апеляційної скарги представника позивача про те, що за загальними умовами кредитування, що розміщені у публічній частині договору, строк позовної давності збільшено до 50 років, колегія суддів відхиляє, оскільки укладений між сторонами кредитний договір, що підписаний обома сторонами, не містить такого положення.

У частині першій статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять договору про збільшення позовної давності, укладеного у письмовій формі, вищевказані посилання представника позивача на збільшення строку позовної давності є безпідставними.

Вимоги про стягнення решти нарахованих процентів, у період з 04.04.2017 року до 26.02.2019 року задоволенню не підлягають, оскільки після використання ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» права вимоги дострокового стягнення усієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, та сплати річних та щомісячних відсотків, строк кредитування завершено і кредитодавець не вправі після 04.04.2017 року нараховувати відсотки за користування кредитом.

Позовні вимоги про стягнення пені, що нарахована позивачем за період з 24.02.2015 року по 26.02.2019 року в розмірі 48 825 грн., задоволенню також не підлягають, виходячи з наступного.

У зв`язку зі завершенням строку кредитування 04 квітня 2017 року підстави для нарахування пені, визначеної кредитним договором, у позивача також після вказаної дати відсутні. Таким чином, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення нарахованої пені за період з 04.04.2017 року по 26.02.2019 року слід відмовити за безпідставністю нарахування.

У стягненні суми пені, що нарахована за період з 24.02.2015 року по 03.04.2017 року слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до п. 1. ч. 1 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Отже, аналіз наведених норм ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене вище, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст.ст.263, 264 ЦПК України на наведене вище уваги не звернув, не з`ясував усі обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим допустив порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 761684415 від 24.02.2015 року на загальну суму 14 323, 02 грн., (непогашена заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10 588,62 грн., заборгованість за річними відсотками в розмірі 1356, 65 грн. та щомісячними відсотками в розмірі 2377, 75 грн.), у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами 1, 2, 10 ст. 141 ЦК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати в розмірі 9,5 % від суми сплаченого судового збору.

Враховуючи, що при поданні позову позивачем було сплачено 2270 грн., при поданні апеляційної скарги - 3405 грн., то сума судових витрат, що підлягають відшкодуванню позивачу, становить: 5675 грн. х 9,5 % = 539 грн. 13 коп.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 червня 2022 року - скасувати та прийняти постанову:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 14 323 (чотирнадцять тисяч триста двадцять три) грн. 02 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 539 грн. 13 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса: м. Київ, вул. вул. Симона Петлюри, буд. 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду з підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Махлай Л.Д.

Немировська О.В.