КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ _______________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2179/23
29.06.2023 року Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.
за участю секретаря Лук`яненко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності,
10.04.2023 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в якій, з посиланням на ст. 115,16, 392 ЦК України, просять суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі посилаються на те, що 20.10.1997 року, між ними, ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , яка діяла від свого імені та від імені і інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 1992 року народження, як покупцями, та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , як продавцями був укладений договір купівлі-продажу № Н/97-1028 квартири АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі "Центр". Вказаний договір купівлі-продажу був укладений між ними як членами Одеської універсальної товарної біржі "Центр", та був зареєстрований на вказаній біржі в день укладання в журналі реєстрації угод під № Н/97-1028 від 20.10.1997 р. відповідно до вимог встановленим ст. 15 Закону України Про Товарну біржу
Як стверджують позивачі, домовляючись про укладення договору купівлі-продажу № Н/97-1028, між ними були обумовлені усі істотні умови угоди, у тому числі вартість квартири, яку вони повністю передали відповідачам до укладання угоди. Крім іншого, продавці засвідчили факт належності їм вказаного нерухомого майна та надали оригінали правовстановлюючих документів, на підставі яких вони були власниками майна, а саме Свідоцтво про право власності на житло, видане УЖКГ Одеської міської ради, від 04.04.1994 року за № 4-6096, та зареєстрованого у ОМБТІ та РОН м. Одеси 08.10.1997 року, під № 382 стор. 70 кн. 248 пр.
Позивачі зазначають, що вказаний об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.1997 р., вони зареєстрували в ОМБТІ та РОН м. Одеси, про що був зроблений відповідний запис в реєстрову книгу під № 382 на стор. 70 в кн. 248 пр. від 22.10.1997 року.
Як зазначають позивачі, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 померла.
23.03.2005 року рішенням Київського районного суду міста Одеси (справа №2-403/05) договір купівлі-продажу № Н/97-1028 від 20.10.1997 року був визнаний дійсним, вказане рішення набрало законної чинності 24.04.2005 року.
Позивачі також зазначають, що 06 квітня 2006 року вони отримали Свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/6 частці кожний спадкового майна, що належало ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 та успадковану частку квартири АДРЕСА_1 , кожний з них зареєстрував у ОМБТІ та РОН про що свідчать витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.12.2006 року.
Згодом, як вказують позивачі, вони вирішили розпорядитися належною їм квартирою АДРЕСА_1 , однак ними було втрачено оригінал договору купівлі-продажу № Н/97-1028 від 20.10.1997 року, зареєстрований на Одеської універсальної товарної біржі "Центр".
Внаслідок чого позивачі вимушені звернутися до суду з вказаною позовною заявою.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності було залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_2 про необхідність виправити зазначені недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: 1) доплатити судовий збір за вимогу майнового характеру, відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 2182 (дві тисячі сто вісімдесят дві) грн. 90 коп., з урахуванням вже сплаченої суми у розмірі 3317,10 грн., та надати докази такої сплати.
21.04.2023 року до суду від представника позивачки надійшла заява про усунення недоліків позову разом з квитанцією про сплату судового збору.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2023 рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.
У підготовчому засіданні 13.06.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання 29.06.2023 року позивачі не з`явились, однак 13.06.2023 року їх представник надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу за її та позивачів відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а також вказала, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про час та місце підготовчих та судового засідань повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень та оголошеннями про виклик особи, які наявні у матеріалах справи, у підготовче та судове засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, відзив на позовну заяву не надали.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні 20.10.1997 року, між ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , яка діяла від свого імені та від імені і інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 1992 року народження, як покупцями, та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , як продавцями був укладений договір купівлі-продажу № Н/97-1028 квартири АДРЕСА_1 . (а.с. 20 на звороті -21)
Договір купівлі-продажу був зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі "Центр". Вказаний договір купівлі-продажу був укладений між ними як членами Одеської універсальної товарної біржі «Центр», та був зареєстрований на вказаній біржі в день укладання в журналі реєстрації угод під № Н/97-1028 від 20.10.1997 р. відповідно до вимог встановленим ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», та зареєстрованого у ОМБТІ та РОН м. Одеси 08.10.1997 року, під № 382 стор. 70 кн. 248 пр., про що проставлено відмітку на договорі. (а.с. 21 на звороті)
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 .
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 23.03.2005 року (справа №2-403/05) договір купівлі-продажу № Н/97-1028 від 20.10.1997 року був визнаний дійсним, вказане рішення набрало чинності 24.04.2005 року. (а.с. 22)

Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.12.2006 року у ОМБТІ та РОН, за ОСОБА_1 було зареєстровано 1/6 частку спадкового майна, що належало ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме квартири АДРЕСА_1 , (а.с. 23, 24)

Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.12.2006 року у ОМБТІ та РОН, за ОСОБА_2 було зареєстровано 1/6 частку спадкового майна, що належало ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме квартири АДРЕСА_1 , (а.с. 25, 26)

Позивачі вирішили розпорядитися належною їм квартирою АДРЕСА_1 , однак ними було втрачено оригінал договору купівлі-продажу № Н/97-1028 від 20.10.1997 року, зареєстрований на Одеської універсальної товарної біржі "Центр", що ї стало підставою для подання вказаного позову до суду.

Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Відсутність правовстановлюючого документа на квартиру створює об`єктивні перешкоди для реалізації прав власника позивачами.

Так, у постанові Верховного Суду України від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначається, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) права власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про що свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду України.

Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Зазначені правові висновки Верховного Суду України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Таким чином, у випадку позивачів йдеться про підтвердження права власності на квартиру АДРЕСА_1 , яка була набута ними на законних підставах, однак потребує захисту у зв`язку із втратою правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно та неможливістю на даний час його відновлення та вирішення цього питання у позасудовому порядку з незалежних від позивача обставин, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 316, 321, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 12, 13, 264-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Петренко В. С.