У х в а л а

Іменем України

28 червня 2023 року

м. Київ

справа № 462/6386/19-ц

провадження № 61-8913 ск 22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д., розглянув касаційну скаргу державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 листопада

2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04травня 2023 року у справі за заявою начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 22 листопада 2022 року заяву начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у

м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

(м. Львів) про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Замінено боржника у виконавчому провадженні № 62340142 з примусового виконання виконавчого листа № 462/6386/19 від 06 травня 2020 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова, про стягнення з державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 червня

2012 року по 30 вересня 2019 року у розмірі 368 122 грн 23 коп., з державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» на боржника державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького».

Постановою Львівського апеляційного суду від 04 травня 2023 року апеляційну скаргу державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» залишено без задоволення. Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 листопада 2022 року залишено без змін.

15 червня 2023 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Львів» подано касаційну скаргу (передано 19 червня 2023 року), у якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, прийняти нову постанову про відмову у задоволенні заяви начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши доводи касаційної скарги державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів», у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Із оскаржуваних судових рішень, доданих до скарги матеріалів убачається,

що вона є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення

є підставою для відповідальності, встановленої законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі

№ 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20) зазначено, що «забезпечення остаточності судового рішення та його неухильного виконання спрямоване на дотримання таких вимог верховенства права, як забезпечення прав і свобод людини, правової визначеності, доступу до правосуддя, законності. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам правової визначеності».

За змістом частини першої, другої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «По виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні,

а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом частини першої, п`ятої статті 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до частин другої, третьої статті 107 ЦК України після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами. Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що у статтях 104 ЦК та 107 ЦК України не визначається момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання. Такий момент не може безумовно пов`язуватися із внесенням запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

У постанові від 16 червня 2020 року в справі № 910/5953/17 (провадження

№ 12-98гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при реорганізації в формі злиття немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Адже правонаступник лише один, що унеможливлює виникнення будь-яких спорів щодо переходу майна, прав чи обов`язків. Отже, лише при припиненні суб`єкта господарювання шляхом поділу в розподільчому балансі визначається правонаступництво. Внаслідок же злиття, приєднання або перетворення правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при таких видах реорганізації неможливий. Якщо припустити, що правонаступництво настає лише з моменту державної реєстрації припинення юридичної особи, то це призведе до порушення прав кредиторів, які протягом значного періоду часу не зможуть звернутися з вимогами до новоствореної юридичної особи, яка отримає все майно правопопередника, але не буде нести відповідальність за його зобов`язаннями.

У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження

№ 14-37цс20) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що інформація, відображена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо правонаступника юридичної особи (відомості, передбачені у пунктах 29 і 30 частини другої, пунктах 14 і 15 частини третьої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»), не охоплює всіх випадків правонаступництва прав і обов`язків юридичної особи, зокрема у випадку заміни сторони у зобов`язанні, що відбулася до припинення юридичної особи шляхом її реорганізації чи ліквідації.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що пунктом 7 наказу Міністерства інфраструктури України від 19 липня 2019 року № 562 «Про деякі питання державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького»

є правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків державного авіапідприємства «Львівські авіалінії» і таке правонаступництво (універсальне правонаступництво), не пов`язується з державною реєстрацією припинення державного авіапідприємства«Львівські авіалінії»

Верховний Суд погоджується з висновком суду першої та апеляційної інстанцій про те, що датою виникнення універсального правонаступництва державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» щодо державного авіапідприємства «Львівські авіалінії», яке припиняється шляхом приєднання, слід вважати дату видання наказу № 562 - 19 липня 2019 року,

з якої державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» є правонаступником державного авіапідприємства «Львівські авіалінії».

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, встановивши, що державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Львів»

ім. Данила Галицького» є правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків державного авіапідприємства«Львівські авіалінії», дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та заміну боржника у виконавчому провадженні № 62340142 з примусового виконання виконавчого листа

№ 462/6386/19 від 06 травня 2020 року, виданого Залізничним районним судом м. Львова.

Подібні висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2020 року у справі

№ 296/443/16-ц та у постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі

№ 452/3299/16-ц, на які посилався заявник у касаційній скарзі.

Доводи касаційної скарги державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» ім. Данила Галицького» про відсутність передавального акта щодо майна ліквідованого державного авіапідприємства«Львівські авіалінії»

є необґрунтованими, оскільки внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий.

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Інші доводи касаційної скарги ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм процесуального права й висновків суду першої та апеляційної інстанцій

не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним

і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Львів» на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 22 листопада 2022 року та постанову Львівського апеляційного суду від 04травня 2023 року у справі за заявою начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник