П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 квітня 2023 року місто Київ

справа №6-5656/11

провадження№22-ц/824/5392/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Барбашиним Сергієм Володимировичем,

на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 21 листопада 2022 року, постановлену у складі судді Яровенко Н.О.,

у справі за позовом за поданням приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, заінтересована особа: Товариство з обмеженою відповідальністю " Фінанс Дніпро", -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 21 листопада 2022 року, описку в якій виправлено ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 2 грудня 2022 року, задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Звернуто стягнення на нерухоме майно боржника - ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано за ним в установленому законом порядку - а саме: на квартиру, реєстраційний номер майна на право власності за ОСОБА_1 в РПВНМ - 14621623, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП - 01) за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, ВКС № 551406 реєстр № Д-328, 18.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Царейкіним М.М..

Звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано за ним в установленому законом порядку - а саме на: квартиру, реєстраційний номер майна на право власності за ОСОБА_1 в РІІВНМ - 35753536 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП - 01), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, реєстр № 5905, 04.10.1995, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Барбашин С.В. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання в повному обсязі.

Зазначає, що ОСОБА_1 та його матір були власниками нерухомого майна до того моменту,як воновибуло з їх володіння без їх волі на підставі завідомо неправосудного та незаконного рішення суду, а саме: ухвали Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 21травня 2015року по справі №200/6192/15-ц, провадження №2/200/2051/15, яка була скасована ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року, а справа повернута до суду першої інстанції для нового розгляду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська 18 лютого 2016 року провадження у справі закрито, у зв`язку з відмовою позивача ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

12 жовтня 2015 року за результатами розгляду звернення позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_1 за фактом заволодіння чужим майном шляхом обману в особливо великих розмірах та винесення завідомо неправосудного рішення суду слідчим управлінням прокуратури Дніпропетровської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, 375 КК України, та розпочато досудове розслідування, яке об`єднане з матеріалами інших досудових розслідувань під № 0000482 від 18 червня 2015 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у цьому кримінальному провадженні мають процесуальний статус потерпілих.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 січня 2016 року, описку у якому виправлено ухвалою від 13 січня 2016 року, у справі № 201/18296/15-к в рамках цього кримінального провадження № 0000482 накладено арешт, зокрема на квартири адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , право власності на той час на які було зареєстровано на ОСОБА_2 .

За результатами досудового розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000872 від 4 грудня 2014 року повідомлено про підозри та складено обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 (керівник та засновник ТОВ «АГРО-ПРОСТОР»), ОСОБА_5 та колишнього судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_6. Відповідно обвинувального акта вказані особи обвинувачуються, зокрема у шахрайському заволодінні нерухомим майном ОСОБА_1 , на яке звернуто стягнення Дніпровським районним судом м. Києва.

Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на даний час проводяться підготовчі судові засідання (справа № 201/17636/16-к) у кримінальному провадженні №0000872 від 4 грудня 2014 року по розгляду обвинувального акта відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , арешти вищевказаних квартир в якості предмета злочину ще діють.

За вказаних обставин, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи щодо наявності арештів накладених на квартири ОСОБА_1 , неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Зокрема зазначив, що звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку можливе за умови належного проведення виконавчих дій, достовірного встановлення належності цього майна боржнику та відсутність у боржника коштів чи іншого нерухомого майна на яке можливо звернути стягнення для задоволення вимог стягувача. Відсутність реєстрації майна в Державному реєстрі унеможливлює виконавцю вчинити виконавчі дії пов`язані з описом та арештом майна боржника. Діючими нормами законодавства не передбачено будь-яких застережень стосовно можливості надання приватному виконавцю дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване за ним в установленому законом порядку у зв`язку з наявністю арешту такого майна.

Арешти на які посилається ОСОБА_1 , були накладені в рамках кримінального провадження, за яким ОСОБА_1 є потерпілим. Таким чином, метою накладення арешту було збереження майна, яке належить саме боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_1 .. Більш того, ухвалою суду фактично поновлено права ОСОБА_1 , як власника нерухомого майна, для можливості погашення за рахунок цього ж майна його заборгованості за кредитним договором.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник боржника ОСОБА_1 - адвокат Барбашин С.В. доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні подання в повному обсязі.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Стягувач ТОВ " Фінанс Дніпро" явку в судове засідання свого представника не забезпечив, про день та час розгляду справи повідомлений шляхом направлення повідомлення на електронну пошту /а.с. 117, 119/, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у відсутність представника стягувача, який не з`явився в судове засідання (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши суддю - доповідача, вислухавши пояснення адвоката Барбашина С.В. та приватного виконавця Сивокозова О.М. в режимі відеоконференції, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Судом установлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. перебуває виконавче провадження №8/0003/2022 по виконанню дубліката виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2011 року у справі № 6-5656/11, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Ерсте Банк" борг за кредитним договором №014/2636/2/08026 від 18 грудня 2007 року у розмірі 1 073 457,10 доларів США та третейського збору у розмірі 25 000 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва по справі № 6-5656/11 від 10 травня 2022 року замінено сторону виконавчого провадження - ТОВ "Спектрум Ессетс" з виконання виконавчого листа, виданого 25 листопада 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі №6-5656/2011 за заявою ПАТ «Ерсте Банк» до ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, його правонаступником - ТОВ "Фінанс Дніпро" .

Приватним виконавцем, 1 липня 2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочато примусове виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 6-5656/11. В межах виконання виконавчого провадження приватним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, постанова про арешт майна боржника від 1 липня 2022 року. Під час проведення виконавчих дій, приватному виконавцю стало відомо, що у боржника відсутні кошти, рухоме майно, на яке можливо звернути стягнення - відсутні. Згідно відповіді з ДФС України - боржник не має відкритих рахунків в установах банків та фінансових установах, джерел отримання доходів боржник не має. Згідно відповіді з ТСЦ 1241 - транспортних засобів (авто-мото транспорту) боржник на праві власності не має. Згідно відповіді з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, відповіді з Держпродспоживслужи, відповіді з Державної служби України з безпеки на транспорті, відповіді з Національної комісії цінних паперів та фондового ринку, відповіді з Державної авіаційної служби України - боржник не має майна, на яке можливо звернути стягнення з метою погашення кредитної заборгованості та задоволення вимог стягувана. Згідно ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області - земельних ділянок на праві власності боржник не має.

Але, боржник ОСОБА_1 є власником нерухомого майна, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Щодо квартири за адресою: АДРЕСА_3 , що є предметом іпотеки за Договором іпотеки №014/2636/2/08026/1.

Боржником, ОСОБА_1 , 18 грудня 2007 року за договором купівлі-продажу придбано квартиру за адресою АДРЕСА_3 (реєстраційний номер майна в РПВНМ - 14621623, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРП - 01). Того ж дня, 18 грудня 2007 року, між ВАТ «Ерсте банк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 014/2636/2/08026/1 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно Інформаційної довідки з ДРРП та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - квартира за адресою: АДРЕСА_3 , що є предметом іпотеки за Договором іпотеки №014/2636/2/08026/1 належить на праві власності з 01.08.2021 року ТОВ «ДНЕПРОГРАДСТРОЙ», (реєстраційний- номер майна - 01) на підставі договору купівлі- продажу № 1722 від 8 вересня 2015 року, видавник приватний нотаріус Дніпропетровського МНО Бондаренко P.O.

Однак, з наданого стягувачем клопотання від 4 серпня 2022 року та доданих до нього документів вбачається, що вказана квартира наразі належить боржнику - ОСОБА_1 , однак не зареєстрована за ним у встановленому законом порядку, з огляду на наступне:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року у справі № 200/6192/15 затверджена мирова угода, укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема визнано за ОСОБА_2 право власності на вказану квартиру.

Рішенням державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. від 1 серпня 2015 року за № 23335644 право власності на дану квартиру було зареєстроване за ОСОБА_2 , на підставі вказаної ухвали.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року по справі № 200/6192/15 вказана ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року була скасована.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у справі № 804/14347/15 задоволено позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ярмолюк М.М., треті особи - ОСОБА_2 , ПАТ «Фідобанк» про визнання протиправними та скасування рішень, якою було, зокрема:

«Визнано протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. від 1 серпня 2015 року за індексним номером 23335644 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1 серпня 2015 року був внесений запис за номером 10643766 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01)».

Таким чином, підстава для набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 та вибуття її із власності ОСОБА_1 , а саме - ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року у справі № 200/6192/15, була скасована в судовому порядку. Крім того, в судовому порядку за позовом самого Боржника - ОСОБА_1 було скасоване і рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_2 .

Однак, як вбачається із Інформаційної довідки, до моменту скасування ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2015 року у справі №200/6192/15, ОСОБА_2 продав вказану квартиру ТОВ «Днепроградострой» за договором купівлі-продажу від 8 вересня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко P.O., зареєстрованим в реєстрі за номером 1722.

Рішенням державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко P.O. від 8 вересня 2015 року за № 24247365 право власності на дану квартиру було зареєстроване за ТОВ «Днепроградострой».

Як було з`ясовано, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року у справі № 201/15204/15-ц було задоволено позовну заяву ПАТ «Фідобанк» (колишній стягувач (іпотекодержатель) до ОСОБА_2 , ТОВ «Днепроградстрой», треті особи: ОСОБА_1 , приватний нотаріус Бондаренко P.O. про визнання недійсним договору купівлі-продажу та застосування наслідків недійсності правочину, визнання нерухомого майна іпотечним та відновлення запису про обтяження, було задоволено позовну заяву, "визнано недійсним договір купівлі продажу квартири містобудівного ансамблю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » квартира АДРЕСА_4 , від 8 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Днепроградострой», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренком Р. О. та зареєстровано в реєстрі №1722. Застосовано наслідки недійсності правочину, шляхом повернення сторін, а саме ОСОБА_2 та ТОВ «Днепроградострой», у первісний стан.».

Тобто, на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року по справі № 200/6192/15 скасовано рішення, що стало підставою для реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_2 , на підставі постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у справі № 804/14347/15 скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_2 , а на підставі рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 грудня 2015 року у справі №201/15204/15-ц був визнаний недійсний договір купівлі-продажу, на підставі якого було зареєстроване право власності за ТОВ «Днепроградострой».

Отже, у зв`язку зі скасуванням підстави для вибуття квартири із власності ОСОБА_1 у власність ОСОБА_2 , а також підстави для подальшого відчуження квартири ОСОБА_2 у власність ТОВ «Днепроградострой», право власності на зазначену квартиру повернулось до останнього законного власника - ОСОБА_1 , однак не було зареєстроване за ним у встановленому законом порядку.

Отже, квартира АДРЕСА_4 є майном на яке можливо звернути стягнення, в порядку статті 48 Закону Украіїни «Про виконавче провадження».

Щодо квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається із Інформаційної довідки з ДРРП та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_1 придбав квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01) за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначена квартира була придбана на підставі договору купівлі-продажу, реєстр № 5905 від 4 жовтня 1995 року, Повєткіною Н.М . Право власності боржника на вказану квартиру було зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 6 січня 2012 року.

Тією ж ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року у справі №200/6192/15 була затверджена мирова угода, укладена між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. від 1 серпня 2015 року за № 23337066 право власності на дану квартиру було зареєстроване за ОСОБА_2 , на підставі вказаної ухвали.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року по справі №200/6192/15 ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року скасована.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у справі № 804/14347/15 задоволено позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Ярмолюк М.М., треті особи: ОСОБА_2 , ПАТ «Фідобанк» про визнання протиправними та скасування рішень, якою зокрема, «визнано протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Ярмолюк М.М. від 1 серпня 2015 року за індексним номером 23337066 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1 серпня 2015 року був внесений запис за номером 10644364 про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01)».

Отже, підстава для набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та вибуття її із власності ОСОБА_1 , а саме - ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року у справі № 200/6192/15, була скасована в судовому порядку. Крім того, в судовому порядку за позовом ОСОБА_1 було скасоване і рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_2 .

Однак, як вбачається із Інформаційної довідки, до моменту скасування ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2015 року у справі №200/6192/15, ОСОБА_2 продав вказану квартиру ТОВ «Днепроградострой» за договором купівлі-продажу від 21 вересня 2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко P.O., зареєстрованим в реєстрі за номером 1794.

Рішенням державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко P.O. від 21 вересня 2015 року за № 24604648 право власності на дану квартиру було зареєстроване за ТОВ «Днепроградострой».

Як було повідомлено стягувачем, рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2016 року у справі № 200/20341/15-ц задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Днепроградстрой», приватного нотаріуса Бондаренко P.O. про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 21 вересня 2015 року. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , що був укладений 21 вересня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Днепроградострой», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондаренко P.O. за реєстраційним номером в нотаріальному реєстрі 1794.

Таким чином, на підставі ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року по справі № 200/6192/15 було скасоване рішення, що стало підставою для реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_2 , на підставі постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у справі №804/14347/15 було скасоване рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_2 , а на підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2016 року у справі № 200/20341/15-ц був визнаний недійсний договір купівлі-продажу, на підставі якого було зареєстроване право власності за ТОВ «Днепроградострой».

Отже, у зв`язку із скасуванням підстави для вибуття квартири із власності ОСОБА_1 у власність ОСОБА_2 , а також підстави для подальшого відчуження квартири ОСОБА_2 у власність ТОВ «Днепроградострой», право власності на зазначену квартиру повернулось останньому законному власнику - ОСОБА_1 , однак не було зареєстроване за ним у встановленому законом порядку.

Таким чином, квартира за адресою: АДРЕСА_2 також є майном, на яке може бути звернуто стягнення, в порядку статті 48 Закону України «Про виконавче провадження».

У добровільному порядку боржник ОСОБА_1 рішення суду не виконує.

Задовольняючи подання приватного виконавця про звернення стягнення на незареєстроване майно боржника, суд першої інстанції керувався наявністю передбачених до цього законом підстав. Зокрема, суд першої інстанції виходив з того, що надані суду матеріали містять достатньо доказів того, що приватним виконавцем в повному обсязі вчинені першочергові виконавчі дії щодо встановлення рухомого та нерухомого майна боржника, коштів на рахунках, дотримані вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та обґрунтовано подано до суду зазначене подання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції , виходячи з наступного.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб ст.6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у ст.6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

За приписами статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень закон наділяє його широкими повноваженнями (правами), зокрема, правом звернення до суду з поданням про звернення стягнення на незареєстроване майно боржника.

Законодавець у статті 440 ЦПК України чітко визначив умову, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, це відсутність реєстрації права власності в установленому законом порядку як юридичного факту.

У постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року (справа №5023/197/12) зазначено, що звертаючись з відповідною заявою, державний виконавець (приватний виконавець) повинен надати докази на підтвердження того, що вказане право власності на нерухоме майно належить боржнику, але не зареєстроване в установленому законом порядку.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Отже, встановивши, що боржник ОСОБА_1 у добровільному порядку рішення суду про стягнення боргу на користь стягувача ТОВ " Фінанс Дніпро " не виконав, борг не повернув, а також врахувавши, що приватним виконавцем виявлено належне боржнику майно, право на яке останнім в установленому порядку не зареєстроване, що є перешкодою для виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення подання приватного виконавця про звернення стягнення на таке нерухоме майно боржника.

Доводи апеляційної скарги про те, що Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на даний час проводяться підготовчі судові засідання у кримінальному провадженні по розгляду обвинувального акта відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6 , де потерпілим визнаний ОСОБА_1 , а накладені арешти на вказані квартири, в якості предмета злочину ще діють, а тому у суду не було підстав для звернення стягнення на зазначене майно, є безпідставними, і жодним чином не впливають на вирішення питання про звернення стягнення на майно боржника в порядку ст. 440 ЦПК України та ст. 48 Закону України " Про виконавче провадження".

Арешти на які посилається ОСОБА_1 були накладені в рамках кримінального провадження, за яким останній визнаний потерпілим, а тому метою накладення арешту було збереження майна, що належить потерпілому ОСОБА_1 , який одночасно є боржником у виконавчому провадженні №8/0003/2022.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду першої інстанції не впливають та їх не спростовують.

Судом не встановлено порушення норм процесуального права судом першої інстанції при розгляді подання.

Відповідно до ч.11 ст. 440 ЦПК України суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Розглянувши подання за відсутності учасників справи, суд першої інстанції норм процесуального закону не порушив.

Судом першої інстанції повно і всебічно досліджено наявні докази, правильно встановлено обставини справи, постановлено законну та обґрунтовану ухвалу, відповідно до вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Барбашиним Сергієм Володимировичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 21 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 7 квітня 2023 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус