ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/944/18
провадження № 2/691/17/23
УХВАЛА

30 березня 2023 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді Синиці Л.П. за участю секретаря судового засідання Бевз Л.В., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Городище заяву позивача про відвід судді в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення межі,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду, з липня 2018 року, перебуває наведена вище цивільна справа.

21.03.2023 від позивача ОСОБА_2 через канцелярію суду надійшла заява про відвід головуючого судді у справі № 691/944/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення межі, на підставі п.5 ст.36 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з тих мотивів, що суддя є упередженою та не може обєктивно розглядати даний спір, так як позбавила його права доступу до правосуддя, права надання доказів суду, а також можливості оскарження судового рішення (ухвали), порушує його права, передбачені ст. ст. 43, 49 ЦПК України, відмовивши в наданні копії ухвали від 21.02.2023 року та не вносячи її до Єдиного реєстру судових рішень, чим виявила зацікавленість в результатах розгляду спору і діє упереджено на користь сторони відповідача. Провівши підготовче засідання протягом чотирьох років головуюча суддя вийшла за межі розумних строків, і як наслідок ухвалою від 21 лютого 2023 року відмовила в задоволенні клопотання про призначення судової земельно - технічної експертизи та призначила справу до судового розгляду. Затягування строків розгляду справи, суддя, враховуючи його похилий пенсійний вік, можливо чекає, що він помре і спір взагалі не доведеться розглядати, тому вважає і це проявом упередженості судді і зацікавленості в результатах розгляду поданого позову. Не розуміє яким чином суддя збирається вирішувати спір про порушення порядку зелекористування без проведення судової земельної технічної експертизи. Це може бути пояснено тільки в тому випадку що судддя позбавляючи права на подання доказів суду, ще до розгляду справи по суті уже прийняла рішення на користь відповідача. Вказує, що після проголошення ухвали про відмову в задоволенні клопотання попросив у судді копію ухвали для можливості її оскарження в апеляційному порядку, однак до цього часу її суд не видав, секретар пояснила, що таких як я у судді багато і її немає часу, щоб видати ухвалу. Наведені обставини ввважає доказом упередженості судді, яка не може обєктивно розглянути даний спір, та керуючись правом, заявляє відвід головуючому судді Городищенського районного суду Черкаської області Синиці Л.П..

23 березня 2023 року, запланове судове засідання, судовий розгляд даної цивільної справи, не відбулося, хвороба судді.

30 березня 2023 року, до судового засідання позивач ОСОБА_2 , представник позивача - адвокат Примак В.А., відповідач ОСОБА_3 , не зявилися, повідомлені належно, що підтверджено матеріалами справи.

Від позивача ОСОБА_2 , через канцелярію суду, надійшла 30.03.2023 року заява про відтермінування судового засідання призначене на 30.03.2023 у справі за № 691/944/18, у звязку з тим, що його захисник Примак Володимир Андрійович не зможе прийняти участь в розгляді справи, задіяний у другій справі.

Представник відповідача ОСОБА_1 вважає за можливе здійснити розгляд заявленого відводу судді, за відсутності позивача, представника позивача, які є повідомлені належно, з урахуванням норм ЦПК України, та ознайомившись із заявою ОСОБА_2 про відвід головуючого судді, вважає її такою, що не підлягає до задоволення, та вказав, що дійсно справа тривалий час перебуває на розгляді, здійснено підготовче провадження, у засіданні позивач вказував, що довіряє складу суду, будь - яких сумнівів щодо неупередженості зі сторони позивача, представника позивача з 2018 року не було, і лише після прийнятого рішення за результатами підготовчого провадження, заявлено відвід головуючому судді, фактично недовіра суду полягла в тому, що ОСОБА_2 не згідний з рішеннями, які суд прийняв у судовому засіданні 21.02.2023 року, однак, незгода з процесуальними рішеннями суду згідно норм ЦПК України не є підставою для відводу складу суду, і відповідно задоволення даної заяви.

Оскільки ні позивач, ні представник позивача до судового засідання не зявилися, поважність причин не прибуття представника позивача, адвоката Примака В.А., до суду, згідно поданої заяви позивачем ОСОБА_2 , не підтверджена належними доказами, суд вважає за можливе здійснити судове засідання з вирішення заявленого відводу судді.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді. При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) зазначено, що у контексті субєктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд може дійти висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Заява про відвід суддіСиниці Л.П. від позивача ОСОБА_2 надійшла 21.03.2023 року, по закінченню підготовчого провадження в справі.

У справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення межі, провадження було відкрито 30 липня 2018 року, судові засідання призначалися неодноразово, та більша частина з них була відкладена за клопотанням сторони позивача, в тому числі, за заявами про зайнятість в іншому процесі представника позивача, про необхідність зібрання і подачі до суду додаткових доказів з метою заявлення клопотання про проведення експертизи. В судовому засіданні 21.02.2023 року позивач не заперечив щодо здійснення підготовчого провадження без представника, адвоката Примак В.А., та заявив клопотання про призначення судової земельно - технічної експертизи, яке вирішене судом, та з урахуванням його результатів, за відсутності клопотань зі сторони позивача, підготовче провадження в справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 23.03.2023 року. Ухвала суду про відмову в призначені експертизи, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду, на які посилається позивач, згідно норм ЦПК України, оскарженню не підлягають. Прийняті судом рішення, ухвали від 21.02.2023 року, є відправлені до ЄДРСР. Заява позивача ОСОБА_2 про видачу судового рішення від 21.02.2023 року, надійшла до суду 08.03.2023 року, вказані ухвали суду були підготовлені до видачі, та з урахуванням того, що заявник не звертався до суду з метою їх отримання, передані до канцелярії суду на відправку. Інформація про те, що позивач ОСОБА_2 мав розмову із секретарем, і йому було відмовлено у видачі судового рішення, не підтверджена.

На думку суду, право позивача, доступу до правосуддя, на справедливий суд, що закріплене в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходячи з субєктивної оцінки, не порушено. Ухвали суду від 21.02.2023 року, про які йдеться в заяві про відвід, в апеляційному порядку не оскаржуються, і відповідно до норм ЦПК України, це не може сприйматися стороною як порушення її прав, оскільки вони можуть бути оскаржені в апеляційному порядку одночасно з оскарженням рішення суду першої інстанції, ухваленого по суті спору.

Верховний Суд у складі Обєднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 61-19138сво18 дійшов висновку, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц.

Сумніви в безсторонності судді обєктивно нічим не підкріплені.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за субєктивним та обєктивним критеріями. За субєктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до обєктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті субєктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. При оцінці обєктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання обєктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Із дослідженої заяви про відвід судді не вбачається, не наведено та не надано жодного доказу існування обставин, які б свідчили про те, що головуюча суддя у справі прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи та викликали реальний сумнів у неупередженості або обєктивності судді в контексті статей 36 та 37 ЦПК України та норм Бангалорських принципів поведінки суддів. Заявлений відвід судді слід розцінювати як не згоду позивача із процесуальними рішення судді, які мали місце 21.02.2023 року. При цьому незгода сторони із процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Так, відповідно до положень національного законодавства, зокрема, вимогами частини 4 статті 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За умовами частин 3, 4 статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобовязаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або обєктивності судді.

Вищевикладене свідчить про те, що доводи заяви про відвід судді по своїй суті є незгодою заявника (позивача ОСОБА_2 ) з прийнятим суддею процесуальним рішенням, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу.

Зміст заяви позивача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Синиці Л.П. в цивільній справі № 691/944/18, не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України для відводу судді.

Приймаючи рішення, суд зазначає про те, що подання заяви про відвід судді є правом особи, яка звертається до суду за захистом своїх, якщо вона вважає їх порушеними, чи оспорюваних прав та інтересів.

За таких обставин, дослідивши заяву, перевіривши матеріали справи, враховуючи також практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, суд вважає, що заявником не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді Синиці Л.П. при вирішенні даної цивільної справи.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу судді, тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

При цьому, суд не вбачає обєктивної необхідності у зупиненні провадження у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 252, 259 - 261, 353 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_2 про відвід головуючому судді від розгляду цивільної справи № 691/944/18 - визнати необгрунтованою.

Вирішення питання про відвід головуючого судді Городищенського районного суду Черкаської області Синиці Л.П. (судове засідання відкладено на 18.04.2023 року) від розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відновлення межі - передати судді, який буде здійснювати її вирішення, у порядку встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Копію ухвали (повний текст) надіслати особам, що беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. П. Синиця