Провадження №2-п/369/27/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчко А.Я.,

при секретарі Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Заліського Богдана Сергійовича про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2022 року у цивільній справі №369/12059/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 адвокат Заліський Богдан Сергійович звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2022 року у цивільній справі №369/12059/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Свою заяву про перегляд заочного рішення заявник мотивував тим, що 30 червня 2022 року Києво-Святошинським районним судом Київської області ухвалено заочне рішення. Про наявність даного рішення ОСОБА_1 дізналася лише 14 жовтня 2022 року, коли отримала копію рішення поштою.

Заявник зазначила, що раніше про наявність оскаржуваного заочного рішення суду ОСОБА_1 не знала та не здогадувалася, оскільки крім вказаної цивільної справи між тими ж сторонами була інша цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. За результатами розгляду цієї цивільної справи суд відмовив у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 , тому ОСОБА_1 була впевнена, що дана справа за №369/12059/20 відкликана ОСОБА_2 , тобто залишена без розгляду так її запевнив сам ОСОБА_2 . На підтвердження наявності іншої справи заявник надала копію постанови Верховного Суду від 17 грудня 2021 року.

14 жовтня 2022 року відповідачка отримала поштовий лист із заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області, про що поставила свій підпис у відповідному корінці листоноші, який, як ми зрозуміли, повернувся до матеріалів цивільної справи.

Заявник вважала, що необхідно переглянути оскаржуване заочне рішення з наступних підстав: як стверджує відповідач ОСОБА_1 жодного повідомлення, судової повістки про час та місце розгляду справи вона не отримувала, з нею в будинку також проживають її рідні, але останні про будь-які листи їй не говорили. Тому вважає, що за таких обставин відповідач ОСОБА_1 , будучи впевненою в тому, що цивільний позов її брата ОСОБА_2 залишений без розгляду, не могла прибути до судового засідання, дати особисті пояснення суду та направити відзив на позовну заяву. Як наслідок вважала би за можливе визнати причини неприбуття в судове засідання ОСОБА_1 поважними.

Щодо обґрунтування заперечень щодо позову пояснила наступне.

Після відкриття спадщини після смерті матері сторін спору - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 вчасно звернулася до нотаріуса та прийняла спадщину. Її брат Погребний більш як через рік вирішив звернутися до нотаріуса, і то лише для того щоб якось «насолити», нашкодити своїй сестрі ОСОБА_1 через виниклі неприязні відносини. Тому він подав до суду два цивільних позови один з приводу - визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, іншій про скасування свідоцтва про прийняття спадщини. Коли суд відмовив брату у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини, він запевнив ОСОБА_4 , що взагалі відмовився від спадщини та ніби то залишив без розгляду дану справу. Але 14 жовтня 2022 року ОСОБА_4 по пошті отримала конверт із оскаржуваним заочним рішенням суду.

Вважає, що відмова суду у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є визначальною в даному спорі для обох справ, і, як на слідок, нівелює необхідність скасування свідоцтва про право на спадщину, видане на ім`я ОСОБА_1 .

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Заліський Б.С. не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином, представник заявника надав заяву про розгляд справи без їх участі.

У судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, в межах розгляду заяви, приходить до висновку, про відсутність підстав для скасування заочного рішення суду з наступних підстав.

Відповідно до ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення,має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, для скасування заочного рішення необхідно встановити як поважність причини неявки у судове засідання та (або) повідомлення про причини неявки, так і наявність істотного значення доказів, на які посилається відповідач, для правильного вирішення справи.

Тобто для скасування заочного рішення необхідна одночасна наявність наведених частин зазначених умов.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що жодна з наведених підстав для скасування заочного рішення і більш того їх сукупність у заяві про перегляд заочного рішення відсутні.

Щодо відсутності поважних причин неявки в судове засідання відповідача та не отримання ним копій документів по справі наданих позивачем, суд зазначає наступне.

Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. від 25 вересня 2020 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 28 жовтня 2020 року на 10:00 год.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої 29 жовтня 2020 року № 3/787, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 30 серпня 1996 року.

25 вересня 2020 року копію ухвали, копію позовної заяви та додані до неї документи надіслано відповідачу ОСОБА_1 , за її місцем реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендоване) ОСОБА_1 особисто отримала 14 січня 2021 року повістку про виклик до суду на 04 лютого 2021 року на 11:00 год.

04 лютого 2021 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Заліський Богдан Сергійович подав до суду заяву про відкладення розгляду справи, який призначений на 04 лютого 2021 року на 11:00 год.

Відповідно до розписки представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Заліського Богдана Сергійовича його було повідомлено про розгляд справи, який призначено на 02 жовтня 2021 року на 12:45 год.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 жовтня 2021 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 27 січня 2022 року на 10:00 год.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину задоволено. Ухвалено визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право на спадщину за законом від 30 квітня 1996 року, видане Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі за № 2-1684, на ім`я спадкоємців ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних долях кожна, на спадкове майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване у Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 15 травня 1996 року в реєстрову книгу під реєстровим номером № 326; скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований у Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 15 травня 1996 року за номером № 326, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 квітня Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою; сизнати недійсним та скасувати Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок, видане 02 лютого 1996 року Хотівською сільською радою Києво-Святошинського району та зареєстроване Київським міжміським бюро технічної інвентаризації 06 лютого 1996 року в реєстрову книгу № 2 за реєстровим номером № 326, яким посвідчено право власності ОСОБА_6 на цілу частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати недійсним та скасувати договір дарування частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 05 липня 1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстроване в реєстрі за № 2-2118, зареєстроване у Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 17 липня 1996 року в реєстрову книгу під реєстровим номером № 326; скасувати запис про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований Київським міжміським бюро технічної інвентаризації 17 липня 1996 року за номером в реєстровій книзі 326, на підставі договору дарування частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 05 липня 1996 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , зареєстроване в реєстрі за № 2-2118; стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 4 204 (чотири тисячі двісті чотири) грн. 00 коп.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення (рекомендоване) ОСОБА_1 отримала 14 жовтня 2022 року особисто копію заочного рішення суду від 30 червня 2022 року.

Отже, відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Заліський Богдан Сергійович про дати засідань, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте до судового засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

В той же час, за положеннями статті 129 Конституції, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Доказів поважності причин неявки представник відповідача не подавав. Суд звертає увагу на той факт, що матеріали вказаної цивільної справи містять підтвердження про належне повідомлення відповідача про проведення судових засідань.

До того ж представник відповідача або відповідач не зверталися до суду із клопотаннями про забезпечення участі у розгляді справи в режимі відео конференції.

Таким чином вбачається, що представник відповідача та відповідач систематично не з`являлися в судові засідання з метою затягування розгляду даної цивільної справи.

Посилання відповідача про те, що жодного повідомлення, судової повістки про час та місце розгляду справи вона не отримувала, суд не бере до уваги, оскільки в матеріалах цивільної справи присутні відповідні поштові повідомлення та розписка про повідомлення відповідача особисто та через представника відповідача про дату, час та місце розгляду даної справи.

Реалізація принципу змагальності в цивільному судочинстві спонукає учасників справи та їх представників до використання всіх можливих механізмів захисту права, у зв`язку з чим ними можуть допускатися і певні зловживання. Водночас слід наголосити, що зловживання правом має розглядатися як процесуальне правопорушення виключно за умови встановлення причино-наслідкового зв`язку між зловживанням та завданою шкодою (встановленням певних ризиків) іншому учаснику справи. Тобто зловживання процесуальним правом як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в порушенні умов належної реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав іншими учасниками справи.

Верховний Суд трактує зловживання як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення, що полягає у зловживанні процесуальними правами, за якого відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав, і визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав (ухвала ВС від 06 серпня 2018 року, справа №552/2378/17).

Процесуальні права та обов`язки учасників справи визначені ст. 43 ЦПК України. Зокрема, учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, подавати усі наявні у нього докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні й достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу №552/2378/17, визначив зловживання, як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає у тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав.

Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність, нечесність, відсутність відкритості поведінки, відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин.

Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі №337/474/14.

Таким чином, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається. Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад цивільного судочинства.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Разом з тим, сторони у розумінні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України»).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань.

У зв`язку з наведеним, ураховуючи неодноразові відкладення судових засідань, враховуючи відсутність клопотання про участь відповідача в режимі відеоконференцїі, суд дійшов до обґрунтованого та законного висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та представника відповідача.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, отже, у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Крім того, суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд.

Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення права.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Враховуючи ці обставини та викладене вище, встановлену законом обов`язковість судових рішень, сторони є рівними перед законом і мають рівні права, гарантовані Конституцією України та іншими нормативними актами, на захист своїх інтересів державою.

Виходячи з цього, відсутності мотивації усіх в сукупності підстав для скасування заочного рішення суду, підстави для задоволення заяви відсутні.

Керуючись ст. 287, 288 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Заліського Богдана Сергійовича про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 червня 2022 року у цивільній справі №369/12059/20 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення даної ухвали до Київського апеляційного суду.

Суддя: А.Я. Волчко